NYTT 



1860. 



Utkommer minst 4 ganger i manaden. Prenumerationspris f6r hela argangen 3 R:dr. R:mt 



eller 25 Ore i manaden. 



Florette, 



eller 



Henrich l\:s 1'orsta Stiirlelt, 



af i 



Henrich Zschokke. 



Forts, fr. foreg. nummer. 



8a menade och tankte, pastodo, ang- 

 rade och bedyrade de bagge unga. da 

 gamle Lucas i ett sidorum ropade efter 

 Florette. Da neg flickan ljuft leende 

 for den unge prinsen och forsvann. 

 Henrich skyndade derifran till slottet, 

 och da han ditkom var det honora 

 ganska likgiltigt, att man la'nge sokt 

 honom. 



6. 

 Belysniog. 



Da gamle Lucas till middagsmaltiden 

 hemkom franslottstradgarden sade han: 

 Hvem kan val spela mig detta spratt? 

 Den op&liallade tradgards-konstnaren 

 bar nu ater arbetat, val afdelat san- 

 garne, val jemnat dem och besatt nag- 

 ra med blommor. Redan da jag tidigt 

 utkom var arbetet forrattat och artisten 

 osynlig. Jag har hela rnorgonen spe- 

 jat, men aterigen ingenting uppla'ckt. 

 Det hanger icke ra'tt tillsamman. San- 

 nolikt arbetar han under natten i stjern- 

 Ijuset.n 



Pa aftonen, da Florette med vatten- 

 krukau gick till Garenne-kallan. foil 

 det henne forst in, att den unge fursten 

 mcjligen kunde vara tradgardsmasta- 

 ren. Ty det var fraa den trakten af 



tradgarden, som han pamorgonen kom- 

 mit till henne vid fb'nstret. 



Da hofvet efter solnedgangen hem- 

 kommit fran en landtlig fest, var for 

 Henrich ingenting angelagnare, an att 

 genomstrofva hela slottstradgarden. 

 Han kom till Garenne-kallan och fann 

 vid den Florette's hatt liggande i gra- 

 set. Han tog den ; tryckte den till sitt 

 brost och kysste den. Han plockade 

 nu i skymningen de skonaste blommor 

 han kuude finna, skyndade till slottet 

 och hamtade derifran ett skb'nt him- 

 melsblatt band och virade blommorna 

 sasom en krans omkring batten. Sedan 

 smog han sig till tradgardsmastarens 

 bus; men da fonstren der redan voro 

 tillslutna, och allt sof, ha'ngde han hat- 

 ten vid Florette's fonster. 



Foljande morgon hade Florette, emot 

 husets och sin egen vana, stigit tidiga- 

 re upp an solen; ty hon hade fast fore- 

 satt sig, att, genom den nattlige trad- 

 gardsmastarens upptackande och forra- 

 dande gora sin gamle far en gla'dje. 

 Derjernte var han sjelf icke sa litet 

 nyfiken, ehuru just unga flicker icke 

 bruka vara det. Kanhanda forenade 

 sig dermed en annan tanke, hvilkeu 

 hon for ingen yttrade och som man 

 alltsa icke vet. 



Sedan hon i stillaste stillhet kladt 

 sig och bppnadt fonstret, sig hon hat*- 

 ten med det himmelsblaa bandet och 

 xleromkring den stora blomsterskogen. 

 Nu forst erinrade hon sig, att hon 

 fb'rra aftonen glomt hatten vid Garen- 

 ne-kallan. Hon betraktade forst ban- 

 det och blommorna leende, men antog 

 sedan en sorglig min. 



Ack! sade hon, "han har varit ti- 

 digare uppe an jag 1 . Han har redan 

 varit har." 



