makt ar kringskuren af hereklystna 

 stSnder. "Jag skakar mina bojor och 

 kan ej bryta dem! Jag ser fadernes- 

 landet forbloda cell kan icke la'ka det! 

 Man ea'ljer det jag, jug kan ej kopa 

 det. Derjcmfe a'r Gustaf olycklig i 

 sitt enskilta lif. Politiken bar kedjat 

 honom vid en gemal, som ban ej kan 

 a'lska, under det bans hjerta a'r ha'n- 

 gifvet en dotter af bans land. Han 

 urngas med planer aft bryfa sift ak- 

 tenskapsband for aft inga ettnyttmtd 

 denna sitt hjerfas ufkorade. Denna, 

 grefvinnan Ribbing, vill dock ej ga in 

 pa bans fors lager, anskiJnt hennes sja'l 

 ar honom tillgifven. Hon a'r maka, 

 och afven om hon ej vore det, skulle 

 hon endast kunna alska en man. 



Delta ord fuller tungt pa Gustafs 

 sinne, och han sva'r aft blifva en man 

 eller att stupa som en man. Om han 

 lyckas vill han komma ater och tbrdra 

 sin beloning i en besvarad ka'rlek. ''Men 

 list, logn, forrader!, lonntnordande dol- 

 kar, aro de vapen, som miria fiender 

 anvanda mot mig. Och sadana vapen 

 mlste jag begagna mot dem. Jag ma- 

 ste spcla Junius Brutus for att en gang 

 kuana bli Gustaf... Ni vill... valanl 

 ... Ma det da ske. 



Konungens beslut fir dock lattare 

 fatladt an utfort, ly bans fiender aro 

 pa sin vakt och bland dem tinnes en 

 Pechlin. Denne vagar till och med 

 oppet (rotsa konungen, och forklarar 

 helt fritt infor Majesfa'tet, att han sfan- 

 digt motarbetar hofvets parii, emedan 

 detta alltid fiskar i grumligt vat-fen, 

 och man allfid mSsfe betvifla dees a'r- 

 lighet. Sasom vilkor for mossornaS' 

 forgoning med hattarne foreslar han at 

 de forra 7 platser i senafen och att 

 Sinclair, Gustafs trognaste van, fkiljes 

 fran sin radstol. Konungen vagar en- 

 dast gifva undvikande svar, ly- han fir 

 en konung med Rads rade, och hans 

 vSrsla motsfandare aro redan ufsedda 

 till talman i Borgare- och Bondestan- 

 den rid pagaende riksdag. Till ein 

 lycka eger han en man, som forenar 

 slughet med mod, och hvais intrtsse 

 fSsfer honom vid tin konung. Dtnne 

 Sr den ofvarmfimnde Sinclair. Hos ho- 

 nom scker han )dd. Sinclair lofvar aft 

 f kopmannen Grill f&rskaffa ig pen- 



301 



nicgar genom list, for att genom klin- 

 gande medel bringa landtniarekalkeslaf- 

 ven i handerna }>& nSgon hofvefs vftn 

 och forskaffa talmansskapet hos pre- 

 sterna at nagon dylik, och salunda bd- 

 de fjona konungen och radda sin egea 

 p!afs i senaten. 



Grefve Piper, sja'len i klubben Sven- 

 ska botfen anhaller bos grefve Fersen 

 om bans dotlers band, ocb denne ger 

 sitt Bamtycke sa mycket bellre, som 

 han vill skydda sin dotter for hertig 

 Fredrik. Den sistnamnde far bora sitt 

 ode genom Jyssnande vid en lofsal, 

 men far pa samma gang erfara att han 

 gjort en erofring i mamsell Eagman. 

 Han (rosfar sig och anmaler hos ko- ' 

 nungen att han afsfar fran sitt forra 

 projekt (att gifta sig med Sofie Fer- 

 sen), bvilket denne ej lillafer, emedan 

 han vill begagna hertig Fredriks gif- 

 termal me'd en landets dotter, som en 

 forberedelse pit sin egen skiljsmessa 

 fran sin genial och sin forening med 

 grefvinnan Ribbing. 



Emellertid blifva mossorna allt mer 

 nargangna, De kunna det afven, eme- 

 dan de jemva'l erhallit majoriteten vid 

 omrostningen till talman i prestestan- 

 det. Pechlin framla'gger till konungens 

 underskrifvande ett kallelsebref till tva 

 i foljd af 69 ars thronafsagelse entle- 

 digade radsherrar, att anyo infaga sina 

 forra platser. Gustaf (som i parenthes 

 sagdt en sfund fiirut erhallit en vink 

 af grefvinnan Ribbing, att en jman 

 aldrig skulle underteckna ett dylikt 

 papper) sonderrifvtr det med dessa ord: 

 Rif i sfycken om ni kan min genom- 

 sfungna purpur pa samma sattsomjag 

 sonderslitit dettu papper^. A la bonne 

 heure. atrninsfone skall man ej hafva 

 att forebra mig, alt jag sjelf burit hand 

 pa min vardighet. La'gg detla pa min- 

 uet, friherre von Lovenbach! (hangar 

 ha?tigt och upi'bragt in i silt kabinett), 

 Pechlin (ensam: far ur fickan sin guld- 

 dosa och snusar).n Det der tyckee 

 smaka af Cffisar. Forr eller senare 

 tinner han va'l sin Brtifus. For aft icke 

 i otid framkalla en ohjelplig brytning, 

 forde vara bast att, for skenefs skuD, 

 till tn bftrjan gifva efter. (Snusar itn- 

 nu en gang och gar langsamt bort). 



