303 



skulle bedragas, hanas, fornedras, tram- 

 pas i stoftet och shilHgen nodgas gri- 

 pa till tiggarstafven." Ar da framti- 



dens sloja ogeuomtranglig? 



Jag tycker mig bedraga menniskorua, 

 men mina sp&domar sla in. Jag spar 

 rikedom och dun forvarfvas %eoom 

 brott jag varnar for den stundande 

 iaran den skall forekommas genom 

 brott och faran ar verkligen forhan- 

 den. Liljensparre intrader och un- 

 derr&ttar mamseil Arfvidson att konun- 

 gen ar i antagande: han tycker om 

 smicker, ni skall smickra honom. Sto- 

 ra planer hvalfva sig i hans hufvud. 

 Isi skall forkunna honom deras lyckliga 

 utgang och undanrodja hans belanklig- 

 heter.n -Konungen stiger in med Es- 

 sen. Spaqvinnan slar sump i grytan 

 ooh gilver prof pa sin konst. Hon 

 spar ridderlighet, tapperhet och ara, 

 men hon spar derjemte mer an hon 

 vill. Bland aiidra vaxtforrnationer. som 

 iyda pa lycka, framspirar afven i gry- 

 tan flera giftva'xer och en chriatiblods- 

 droppe. Den fyder pa fara och dod, 

 och gnken i taket suckar just trenne 

 sing det fyder pa frenne ar. nVi 

 skiifva i dag 1789 sakdes, Sire, i 

 medlet af Mars manad 1792." Det 

 bnltar pa dorren. Konungen Och Essen 

 ga, och in tra'da Ribbing, Horn och 

 Ankarstrom. Afven de vilja se i fram- 

 tiden. Det sker och jemle ett klofver- 

 blad, som tyder pa deras vginskap och 

 gemensamrna ode, visar sumpen afven- 

 ledes at dem en chrisliblodsdroppe. 



Forsta Akten. Pa Stockholms slott. 

 Det ar riksdag och Gustaf ar ense m( d 

 sig sjelf, att ater kasta sig i folkets 

 armar. En niaktig liga liar under namn 

 at' patiioter bildat sig mot honom och 

 i dess spets star den af komingen sa 

 Lalade Axei Ft-rsen. Anjalafoibundefs 

 sfainplinoai- hafva skakat thronen och 

 endast danskarnes anfall pa vestra ku- 

 sten kunde radda Gustaf fran ett, nflstan 

 oundvikligt fall. Han bafvar for finans- 

 redogorels< n infor standerna, och han 

 umgils med planen att gora sig till su- 

 veran, for att fullknmligt fa herrska i 

 eget namn. Levenhaupt utses till landt- 

 inarskalk och Schroderheim fur i npp- 

 drag att intrigera sa, att he! a fragan 

 om konungens anfall mot Ryssland 



kringgas. Derjemte anbefalles Schro- 

 derheim att binda lungan p& sin fru, 

 som gjort sig skyldig till atskilliga ut- 

 fall mot Majestatet,. Nu mera tal ko- 

 nuiigen ej nagon opposition, vore den 

 an sa svag. Han har blifvit mistank- 

 sam och deu adle, kristligt, sinnade 

 Essen, soker fafatigt att lugna haus far- 

 hagor. Scenfurandring. Sal hos 

 Fersen. De Geer ar pa uppvaktning 

 hos Fersen och atioljes af Ankarstrom. 

 De oriska lara kanna Fersens tillamria- 

 de operationsplan i afseende a riksda- 

 gen, men denne sSger sig ej hafva na- 

 gon plan, utan endast vara beredd pa 

 Jorsvar. Det ogillas af De Geer och 

 isynnerhet af Ankarstrom, som menar 

 att det onda bor uppryckas med ruten. 

 Fersen (sedan de forra gatt, ringer, be- 

 tjenten intrader): "Jag ar aldrig mera 

 hemma for kapten AnkHv.sfrom. (Be- 

 tjenten aflagsnar sig) Hanarickemiu 

 man; det ligger en motbjudande be- 

 slntsamhet och kallblodighet i hans 

 blick! Jag har utstakat den bana, 

 som jag har att folja e!t lugnt, men 

 starkt motstand, och jag nmnar icke 

 vika af derifran, hvarken till hoger el- 

 ler renster." Seeriforandring. Hos 

 Schroderheim. Fru Schroderheim ar 

 nyligen uppstigen fran sin barnsang; 

 froken De Geer ar !ios henne och un- 

 der samtalet yppar denna sin karlek 

 till den hafrige grefve Ribbing. 

 Hons-kotteriet samlas och grefvinnorna 

 Piper och Lantinghausen ofverenskdm- 

 ma med fru S. att konungen ar en 

 usel komediant och att alia mojliga 

 olater och oseder emanera fran hnnom. 

 Fru S. menar att Sveriges framtid lig- 

 ger i roodrarnes bander, som ega att 

 uppfostra sina barn till stolt medve- 

 tande och adel sjelfstandighet. Schro- 

 derheim intrader och forkunnar damer- 

 na att han under sitt tak ej vill hora 

 nagot lasteligt tal om sin konung och 

 valgorare. Sedan dessa gatt besvSr S. 

 sin fru, att hon matte vara forsigtigare 

 i sina yttranden mot den konung han 

 dyrkar. Hon svarar, att det borjat opp- 

 na sig ett svalg emellan henne och 

 hennes make, i foljd af deras olikapo- 

 litiska asigter och att S. handlur ovar- 

 digt, som gjort sig till konungens slaf". 

 S. slutar akten med denna visa senleng: 



