310 



se (Fersen gar med Essen). For sista 

 gangen bar jag sett dig, forra'dare (han 

 ringer haftigt: Schroderheim intrader). 

 Har Liljensparre arresterat Brahe, Horn, 

 Frietsky och de ofriga adelsmannen." 

 Schroderheim: ^Ers MajestSts befall- 

 ningar aro fullfoljda; men har jag 

 forstatt rfttt, att De Geer skall forbli 

 pa fri fot? Konungen: Tills vidare 

 ja. (For sig) : Hexans spadom gar i 

 fullbordan; segerri blir min! nu galler 

 det att mota den hotande faran: An- 

 jalaforbundet." 



Tredje Akten. P& slottet. Konun- 

 gen vandrar misslynt genorn sina salar. 

 Ha'r och der lojliga och trakiga per- 

 sonager, roturiers och parvenuer, som 

 buga sig. sa att de med nastippen vid- 

 rfira golfvet. Min gamla kara aristo- 

 kratiska sallskapskrets a'r sprangd; de 

 skonaste exemplaren deraf befolka mitt 

 adliga djurhus pa Fredrikshof." Han 

 bladdrar igenoin en packe bref som 

 ligger pa bordet. ?>Endast afskedsan- 

 sokningar. Stockenstrom, Ekeblad, 

 Lantinghausen m. fl. nedlagga sina era- 

 beten. Det beviljas. Ingen fur tro sig 

 oumbarlig." Schroderheim intrader. 

 Konungen fragar om han utrattat hans 

 befallning. S. sager sig ej hafva kun- 

 nat. Gustaf vender honom ryggen och 

 forklarar att de aro skilda for alltid. 

 Detta beveker S. han lofvarattta- 

 ga ett tnord pa sitt samvete. De 

 Geer anmales. Han fiirkunnar alt adeln 

 blifvit an sturskare efter de fornamsia 

 medlemmarnes arresfering, samt att den 

 vagrar tillsatta nagot sekret utskott, 

 sa lange konungen vSgrar tillsatta na- 

 got statsutskott till profvande af rikefs 

 finanser. Gustaf fragar om ej De Geer 

 ar forundrad ofver att han ensam ar 

 fri och sSger att han har en forespra- 

 kare i bamn Essen, som anhaller om 

 hans dolters hand. De Geer invander 

 att hans dotter redan a'r bortlofvad at 

 Ribbing, men konungen loser honom 

 fri fran hans ord, fordrar hans dotters 

 forlofning med Essen eller hans person" 

 och gifver honom en timmas belanke- 

 tid. Konungen (ensam) han ger nog 

 rika men skulle afven jag vara tvun- 

 gen att gifva vika for adelns molstand? 

 nej ! aldrig! och hvad har jag nu 

 vunnit med mina vaJdsamira steg mot 



adeln? Gustaf ser rned saknad tillbak* 

 till de lyckans dagar, da han alskades 

 af sitt folk, da hans jag sammatismalte 

 med Sveriges. Men nu a'r det for sent 

 att vanda om. Han rnaste framat pa- 

 den va'g han valt. Essen intrader 

 och anmaler att polismastaren va'ntar 

 pa befallningar. Gustaf ber Essen med 

 sitt frieri vanda sig till De Geer och, 

 menar att han nu ej har nagot mot- 

 stand att frukta. Seen emellan ko- 

 nungen och Liljensparre. Den senare 

 fortaljer, att pobeln a'r ral bearbetad 

 och fortviflad mot adeln, och att Fer- 

 sen fran sitt fangelse befallt sin hustru 

 och sina barn att ej forandra nagot I 

 sina lefriadsvanor, samt att Serafimer- 

 riddarne uppskjntit sitt ordenskapitel, 

 emedan det icke anses kunna tgarum 

 forutan Fersen. Konungen vredgas of- 

 ver hans makt och fragar om man kun- 

 de vaga hvarpa Liljensparre sva- 

 rar nej, det vore en skymf infor dem 

 men deremot kunde man agera un- 

 der Fersens franvaro. Gustaf III be 

 slutar sig att pafoljande dagen i ple- 

 num plenorum foresla en ny regerings- 

 form under namn af Forenings- och 

 Sakerhetsakt. Scenforandring. Hos 

 Schroderheim. Fru S. (ensam) Hvad 

 han drojer! aldrig har jag vantat Elis 

 med mera orolig langfan an i dag! o 

 hvad jag a'r nyfiken att hora talas om 

 konungens situation i na'rvarande stund 



Konungen Schack! Om han val 



anar att den lilla Anna Charlottas H1I- 

 finger ar ha'r med i spelet! att fejden- 

 oss emellan pa lif och dod har tagit 

 sin borjan. Ja, han kan icke missta- 

 ga sig derom; men andra ana icke, 

 hum langt mitt inflytande stracker sig. 

 Dessa stora och patriotiska man, sotn 

 tro sig af egen drift ha tagit sleget ut 

 att nedlagga sina embeten, voro likval 

 inspirerade af sina hustrur, alskarinnor 



och systrar.n S. intrader: han ar 



misslynt och efter en kort inledning^ 

 forklarar han, ait fru S. ej mera skall 

 anse sig som hans maka. Han beskyl- 

 ler henne for lattsinnighet och sa'ger 

 att hennes nyssfodda barn ej ar hans. 

 Fru S. svarar med siolthet, ty hon ser 

 konungens finger i S:s hardhet, men 

 nar hennes make star fast isittbeslut r 

 su krossas hennes mod. "Min stolthet 



