3U 



na statskonst blefve min sons hufvud- 

 sakligaste arf. Den efteriskickade Le- 

 venhaupt anmales. Gustaf befaller ho- 

 nom utt a Ridderskapets vagnar un- 

 derteckna Forenings- och Sakerhets- 

 akten. L. lyder efter nagon tvekan. 

 Sedan L. gatt, inlrader Fersen ; han 

 kominer att bedja om nad for Anjala- 

 fbrbundets otficerare. Fafangt; Gustaf 

 ar besluten att lata dem do. Fersen 

 meddelar sin afsigt att draga sig till 

 landet. Essen inn'nner sig, a'fvenledes 

 for att bedja om nad for deoljckliga; 

 fb'rgafves. Essen: Sa far jag hos Ers 

 Maj:t anhalla om mitt afsked fran mi- 

 na befattningar." Han gar och Gu- 

 &taf arnar ropa efter honom, men be- 

 ainnar sig. "Ess nej ! han ma ga! 

 O! jag ar nu en stor och maktig 

 kouung! Sower ain! Men hvararomi- 

 na vanner.. De gingo! Den sistegick! 

 Valan! sa mycket mera skall jag blif- 

 va en strang men rattvis konung pa 

 min ensliga hbjd." Den efterskickade 

 Bellman trader in. Konungen ber ho- 

 nom fbrskingra hans bekymmer med 

 sang. Bellman lyder och stammer upp 

 med bitar ur Fredmans Epi*. 46 Sang. 

 6 Epist. 21 oh Sang. 21. Konungen 

 bk-knar och ber honom sluta. Bellman 

 griper i stra'ngarne sa alt de springa 

 och sjunger med kraft: "Drick ur ditt 

 glas, se do'den pa dig vantar, Slipar 

 sitt svard och vid din troskel star!" 

 (Han kastar luthan if ran sig och later 

 gratande hufvudet sjunka.) "O fasa, 

 fasa, fasa." Konungen (tillintelgjord,) 

 later glaset falla ur sin hand och upp- 

 repar sakta orden: drick ur ditt glas. 

 Be doden pa dig vantar! (Han skrifver 

 hastigt nagra ord pa ett papper.) An- 

 karstrom (i fonden fixerande konun- 

 gen): "Drick ur ditt glas, 66 doden pa 

 dig vantar.n Konungen (lemnar det 

 skrifna papperct at Bellman): rSkynda 

 Bellman." Bellman (laser och faller 

 till konungens fotter, hrilka han kys- 

 ser): "Tack, Sire!" (Han skyndar ut.) 

 Konungen (for eig) "Drick ur ditt glas, 

 se doden pa dig vantar! Hvad har 

 jag gjortl En ofverilning. Jag har 

 tecknat min dodsdom i deras benad- 

 ningsakt! Men sa manga menniskolif, 

 pom bero af ett ogonblick. Allsmakti- 

 ge! och hvilka ogonblick, evighets! Min 



kraft ar bruten, min sfjerna slocknar. 

 ^Hans blick faller pa Ankarstrom, &om 

 star der med luiande blick, med mork 

 tippsyn.) Ni har kapten Ankarstrb'm? 

 (for sig) Jag trodde mig vara ensam." 

 Ankarstrb'm (djupt bugande): rPa Ers 

 Maj:ts hoga betallning." Konungen: 

 "Ga! Jag vill vara ensam (Ankarstrom 

 gar.) Hvilken blick. En basilisks ogon, 

 som komma hjerfat att frysa. Hvad 

 sade hexan: Tre ar harefter." Bellman 

 (stortar andfadd in): "Ers Maj:t, ofver- 

 ste Hasteskos hufvud har fallit, de bf- 

 riga aro raddade." Konungen (for sig) 

 "Tyvarr! och tre ar harefter." 



III. 

 Kullberg, Gustaf III.- 



Framst moter oss sasom tillbbrligt 

 den hogreste konungens gestalt. Han 

 lutar redan mot lifvets host, men sin- 

 net ar lika fantasirikt ungdomligt som 

 forr: och lika rikt pa tusende forslager 

 ar det nagot gra-sprangda hufvudet. 

 Lattsinne bar han pa sina lappar och 

 laltsinne i sitt hjerta, ytlightt, flfird 

 karakterisera hvaije hans tanke, hvarje 

 hans handling. En forstbrande miss- 

 proportion eger rum mellan hans.fja'ls 

 skilda fbrmbgenheter, af hvilka f'anta- 

 sin blifvit for rikt utvecklad pa de an- 

 dras bekostnad, och detta ar grunden 

 till den raetlbsa oro som beslandigt 

 fbrfoljde denne konting och till den 

 Hfistan qvinliga retlighet som nekade 

 honom, att med fbrstandets lugna sans 

 skarskada en sak och att utfbra den, 

 ej med en nyckfull flickas otalighet, 

 men med mannens lugm konseqvens. 

 Hela sammanfattningen af hans karak- 

 ter ligger i dessa den gamle rupnbli- 

 kanens ord: "Kraft! Gustaf III kraft! 

 tiondedelen af Karl XILs jernhaltiga 

 vilja, en grand af den elftes mogna 

 sans, och du hade varit en stor man. 

 Nu ar du pa sin hqjd, och det knappt, 

 ett stort snille." 



Vi hafva de senare manaderna af 

 aret 1791. Axet bbrjar mogna till skbrd 

 och skaran ar redan slipad.' Val anar 

 den lattsinnige konungen att hans da- 

 gar aro raknade, hemskt ljuder profe- 

 tissans ord i hang dron och han kanner 



