261 



na strofvade jag omkring Cardillacs bo- 

 ning i hopp att Madclon skulle bora 

 m/na suckar och klagovisor och atmin- 

 st one uppifran sitt funster saga inig 

 nagra va'nliga ord. Tusentals galna 

 planer korsade hvarandra i min hjerna. 

 till hvilkas utforande jag hoppadesatt 

 knnna ofverlala henne. Till Cardillacs 

 hus pa gatau Nieaise stoter som ni 

 kanske minus, en hog med nicher och 

 etenbilder forsedd stenmur. Bredvid 

 en af dessa bilder; stod jag en natt och 

 tittade upp at hnsets giu-dsfonsttr. hvil- 

 ka vette at muren. Da varseblef jag 

 belt oformodadt ljus i Cardillacs verk- 

 stad. Det var efter midnatt och Car- 

 dillac brukade alltid pa slaget klockan 

 9 ga till sang, jag blef saledes pa det 

 hogsfa forundrad och liksom fattad af 

 en oforklarlig aning, borjade milt hjerta 

 alt valdsamt sla. Ljuset forsvann emel- 

 lerlid straxt derpa och' jag-tryckte mig 

 djupt in i nischen, fast, besluten attsta 

 der till morgonen grydde, ty eliuru pa 

 gafari, var jag anda bar narmare den 

 alskade an hcmma hos mig. Plotsligen 

 for jag' forskrackt tillbaka. Det, var 

 som om bildeu i nischen der jag stod, 

 rort sig. 



Sa var det oeksa: vid stjernoruas 

 matfa sken sag jag den vanda sig och 

 en mensklig gestait sakta krypa ut ur 

 den pa delta salt bildade qppningen. 

 Gest.aiten gick ^ed Jatja, steg utfor 

 g^tan! Jag fattade tag* slenbildcn, den 

 stod som vanligt latt invid muren. Drif- 

 v.en liksom af en iure makt smi'g jag 

 mig nu efter 'den b:irtilande personen. 

 Vid en gatulykta va'nde den sig om. 

 Det var Cardillac! Vid donna syn 6'f- 

 vevfoll mig en obeskriflig angestj en 

 hemsk rysning och manad af den inre 

 olyeksbadande rosten fort for jag att 

 forfolja den spoklike natlvandraren. 

 Slutligen forsvann Cardillac pS ena si- 

 dan af gafan. Men pa en la'tt af mig 

 valbekant hostning horde -jag alt ban 

 stod inne i en portgang. Hvad bety- 

 der det?... Hvad skall ban foretaga? 

 fragade jag mig sjelf och makade rnig 

 fa.it in till ett af husen. Jag hade ej 

 sfatt lange pa del la sla'lle fOrran en 

 ma,n med. klingande sporrar och grann 

 fja'derbuske narmode si Oardillacsgoin- 

 staile munlert gno^ande pa en visa. 



Men just nm ban skulle trSda in i 

 porten, s!5rtade Cardillac aom en tiger 

 ofver honom; och kastade honom till 

 rnarkcn. Med ett skri af fasa rusade 

 jag fram. Cardillac lag p kna bred- 

 vid den falirie; ban var murdad. I 

 himlens namn master Cardillac hvad 

 ,gor 'ni? ropade jag! Dod och af- 

 grund! rot Cardillac och sprang med 

 blixtens hastigliet fran det olycksaliga 

 stallet. Alldeles iitom mig, knappt 

 island att tanka, nannade jag mig den 

 fallue. Jag lutade mig ofver hnnom, 

 i hopp att ban annu mojligtvis kunde 

 raddas, men allt var forgafves; lifvef 

 hade for all (id fly It I I min dodsangest 

 markte jag knappt att jag var omrin- 

 gad af geusdarmer. nSa der ater 

 igen ett mord!'... utropade en af dem 

 Hvad gor' du bar unge man?/.. Hor 

 du ocks^. till rOfvarbandel! . . . Fort i 

 kurran med dig!^ sit skreko de om 

 hvarandra. Jag kunde knappt fiam- 

 stamma att jag icke begatt den gras- 

 liga gerningen, och att de skulle jata 

 mig la ga i ro derifran. Da lyste na- 

 gon pa mig och ulropade skrattande: 



Kors! det ar ju Olivier Brusson, 

 forste gesallen bos den arlige, fortiafT- 

 lige master Cardillac. Nej. ban gSr 

 da beslamt icl^e och mordar folk p& 

 gatorna! . '. . ah nej! . . . mordare bruka 

 just icke stanna qvar vid 1 iket och gra- 

 ta L . . Se sa gosse, beriitfa oss nu bur 

 det var? Jo, latt fram for mig 

 svarade jag sag jag bur en karl 

 kastade sig ofver dtune herre, stotte 

 ned honom och sedan da jag bb'rjade 

 att skrika pa, bjelp. med blixtens ha- 

 stighet sprang harifran. Jag stannade 

 for att se om den fallne mojligtvis stod 

 att ra'dda. Ncj min gosse sva- 

 rade en af gensdarmerne, som cmeller- 

 tid noga undersokte den dode kroppen 



ban ar som vanligt traffad midt i 

 bjerlat Det ar da fordomt alt vi 

 alltid skola komma for sent sade 

 en annan och dermed aHa'gsnade sig 

 den lilla truppen medlagande liket. 



"Ilur jag var till mods kan jag alls 

 icke beskrifva. Det fOrekom rnig som 

 om jag forfdljdes af en ryslig drom, 

 ur bvilken jt^u snarl masfe vakna. Car- 

 dillac, min tillbedda Madelons far, en 

 uedrig mOidare! Jag hade nedBjoukit 



