266 



dod, p salt som jag ,uppgifver, tillin- 

 tetgora alia dessa rikedomar, jag vill 

 ej att nagot menskligt vasen, och tninst 

 Madelon och du, skall komma i be sitt r 

 ning af en med s& mycket blod fargad. 

 skatt." Fangen i denna labyrinth af 

 brott, sliten melfan afsky och karlek, 

 led jag helvetets alia qval I Jag tankle 

 pa flykt, ja, pa sjelfmord, men Made- 

 Jon! . . . Tad la mig, min froken der- 

 iore att jag var for svag att med vald 

 arbeta emot en passion som fjeftrade 

 inig vid en forbrytare: men ack! jag 

 shall jn snart pligta derfor rned en 

 skamfull dod! . . . 



"En dag kom Cardillac hem ovanligt 

 jjlad. Han smekfe Madelon, betrakta- 

 de mig med vSnliga blickar, drack vid 

 bordet en butelj fint vin, nagot som 

 endast skedde pa helg och hogtidsda- 

 gar, sjong och jublade. Madelon hade 

 lemnat oss och jag ville ga ut i verk- 

 etaden. Stanna gosse -- sade han 

 i dag skola vi icke arbeta mera 

 titan i stallet dricka en skal for Paris 1 

 Slskvardaste mest vordnadsvarda dame! 

 Sedan vi klingat med de fylldaglasen 

 tillade ban: Sag Olivier hvad tycker 

 du om den bar versen: 



Un amant qui craint les voleurs 

 >N'est point digne d'amour!" 

 Han berattade derefter hvad som till- 

 dragit sig i niarkisinnan. deMaintenons 

 rum. mellan er och kungen. Han sade 

 afven att ban. oeksa torut vordat er 

 hogre an alia andra och att ni egde 

 ea mauga dygder att bans olycksstjerna 

 bleknade infbr dem, ja, han trodde till 

 och med att ni skulle kunna bara de 

 skonaste, af honom forfardigade smyc- 

 ken, utan att en enda ond tanka skulle 

 vakua i bans sjal. Hor derfore pa, 

 hvad ]ag beslutat -- fortfor han for 

 en langve tid sedan tick jag bestallda 

 f6r Henfiette af England ett par arm- 

 baud o.ch ett balssmycke. Delta arbete 

 lyckades mig ofver hofvan val, men 

 jag led helvetets alia qval, nar jag tank- 

 te pa att jag forr eller sednare maste 

 ekiljas fraTi mitt hjertas dyrbaraste kle- 

 npd. Som du vet blef prinsessan lonn- 

 m.prdad, jag, fick saledes behalla smyc- 

 kena .oeh dessa amnar jag nu skaoka 

 frdken ~Ue Scuderi, i det fOrfoljda ban- 

 det* namn: .T?a. det sSHet hlnar jag 



ocksd Desgrais och*hans handtlangare. 

 Du skall bara presenfen (ill dengatnla 

 dumen. Sa fort Cardillac uttalade ert 

 namu min froken, var det som om en 

 svart sloja blifvit dragen ifrdn niina 

 ogon och den skiina Ijusa bilden af 

 min lyckliga barndomstid tradde ater 

 i brokiga, Ij-sande fargor for min a 

 ogon. En underbarUjui'kansla af trost 

 och forhoppning spred sig i min sjal, 

 alia dystra andar voro med ens for- 

 svunna! Cardillac hade markt dot in- 

 tryck som bans ord gjort pa mig och 

 tydande det pa sitt s at t ; sade han :n Mitt 

 forslag synes behaga dig, det faghar 

 rn 'g J a g ^ an ocksa gernu tillsta tor dig 

 att jag manas dertill af en inre drift, 

 belt olika med den som oupphorligt 

 fordrar nys, blodofFer. Ser du, ibla,nd 

 grips jag af en oredig angest for hvad 

 som skett och jag ar radd for hvad 

 som ko.mma skall! En gang i en dylik 

 moment beslot jag att gcira en vacker 

 diamantkrona for den heliga jungfrun 

 i kyrkan S:t Eusiache, men medan jag 

 holl pa med den, blef jag stSndigt, allt 

 oroligare och oroligare till sinnes och 

 lat, derfore hela arbetet hvila. Men i 

 det stallet vill jag gifva froketi de Scu- 

 deri. Henriettes af England srnj^cken, 

 kdnske kan jag derigenom nagot ntpla- 

 na min stora skuld! Cardillac som pa 

 det nogaste. yar bekant med alia era 

 forhallanden och vanor underrattade 

 mig derefter pa hvad salt jag skulle 

 fa juvelskrinet i era bander. Jag var 

 utom mig af fOrtjusning, ty jag skulle 

 nu andtligen raddas ur den afgrund 

 hvari jag smaktade. Jag hade redan 

 uppgjort min plan. Jag ville framtran- 

 ga a'nda till er och saga er allt! Ni 

 skulle af medlidande med Madelon be- 

 vara hemligheten pS samma gang som 

 ert upphojda snille kunde utfundera ett 

 medel. hvarigenom jag andtligen blefve 

 fri den afsky varde Cardillac. Ni vet 

 sjelf min froken att min afsigt slog fel- 

 Jag forlorade anda icke hoppet atl 

 kanske en annan gang ha mera tur. 

 Men det drojde icke lange forran Car- 

 dillac plotsligen fdrlorad.e all munter- 

 het, han smog sig oroligt omkring, 

 stirrade vildt framftir sig, mumlade 

 osammanhangande ord och fiiktade med 

 hinder och armar, som om han velat 



