, 267 



jaga bort nSgon. En morgon giek ban 

 pa defta satf af och an pa golfvet, ocb 

 efter aft en stand ha lif.fat ut gennm 

 fonstret, vande ban sig haftigt om och 

 utrorfede: "Jag o'nskade anda" attHen- 

 riette af England burit nina smycken!" 

 Dessa ord uppfyllde mig med hapnad- 

 Jag forstod 'nu hvad soin fattades ho- 

 nom. Han angrade sig! . . . Ert lif var 

 hotadt! . . . Men bade Cardillac smyc- 

 kena tillbaka var ni raddad ! Med hvarje 

 ogonbliek tilltog fa ran. D& motte jag 

 er bandelsevis pa Pont-neuf, jag lyckte 

 att det var G!ud sjelf som skickat er i 

 min vag; som ni minns kastade jag ett 

 bref in i vagnen. Jag bad er deri ater- 

 lernna smyckena. Men olyckligtvis kom 

 ni icke! . . . Min angcst steg till fprtvif- 

 ]an nar Cartiillac den foljande dagen 

 icke talade om nagonting annat an 

 smyekena, ban hade till och med Sett 

 dem i drommen. Snart forstod jag att 

 han rufvade pa ett. mordforsok. Men 

 fifven aom det skulle kosta Cardillacs 

 lif, m ste jag ra'dda er! Jag stallde mig 

 derfore sa fort, natten varinne pa vukt 

 vid muren. Jag -hade icke slatf der 

 la'nge i'orran deri oppnades och Cardil- 

 lac blef synlig. Han smog sig sakta 

 utfor gatan, jag fuljde IK mom F back 

 och hal. Som jag formodat riktade 

 han sina stt^g till gatan S:t Honor^. 

 Vid denna syn bafvadejag. Plotsligen 

 sag jag lionom icke rnera, men som 

 jag visste h'vart han fimnade sig fatta- 

 de jag posto i trakten af er port. Jag 

 hade icke lange innebaft denna plats, 

 forran jag sag en officer vika in pa ga- 

 tan. Han hade likval ej tagit manga 

 steg, forran en mork figur kastade sig 

 b'fver honom. De.t var Cardillac. Jag 

 ville naturligtvis forebygga detla mord, 

 sprang med ett ho'gt skri fram, men 

 innan jag a'nnu uppnatt de stridande 

 foil, icke officeren utan Cardillac ross- 

 lande till marken. D& officeren var- 

 stblef mig slappte han dolken och drog 

 sin varja, formodligen tagande mig for 

 Cardillacs medbrottsling, men nar han 

 sag att jag utan att bekymra mig om 

 honom, borjade att undersoka liket, 

 gick han lugnt vidare. Mastaren lefde 

 finnu. Jag stoppade pfi mig dolken, 

 lade Cardillac p& mina axlar och smOg 

 mig genom deu heffiliga p^rt^n ^!i 



trappan upp i verkstaden . . . Det 6'fri- 

 ga ka'nner ni. Ni ser nu min bSsta 

 lioken att milt enda brott bestar der- 

 uti att jag, af karlek till Madelon, icke 

 angifvit hennes far, hvarigenom det kun- 

 nat bli ett slut pa bans mfssgerningar. 

 Sjelf ar jag fri fran hvarje blodskuld! 



Och ni vill afven efter den olyck- 

 salige menniskans dod fortfara i er tyst- 

 nad? fragade froken de Scuderi. 



Ja, m Madelon bograta mig som 

 ora'ttvist fallen, tiden skall nog la'ka 

 detta sar; det fir vida battre an att 

 hela hennes lif skulle blifva forbittrat 

 af skam och smarta ofver den afhen- 

 ne sa ho'gt alskade och vordade fadren! 



Olivier tystnade; derefler borjade han 

 pi, nytt att grata och kastade sig till 

 froken de Scuderis fotter: 



Icke sannt, ni ar nu ofvertygad 

 om min oskuld?... Haf derfore med- 

 lidande med mig, sag mig hvar Ma- 

 delon ar? 



Froken de Scuderi inkallade Marti- 

 ni^re ooli en stund derefter flog Made- 

 Ion till. Oliviers brost. 



Nu ar allt bra utropade hon 

 bogt jublande jag visste nog att 

 min bogtalskade beskyddarinna skulle 

 ra'dda dig! 



Ocksa Olivier glomde fOr ett ogon- 

 blick sitt olycksaliga ode, han var ater 

 fri oclt lycklig. 



Froken dp Scuderi betraktade de 

 begge alskande som i forfjusningen att 

 ha aterfunnit hvarandra, glomde allt 

 annat utom sin ka'rlek. 



Nej utropade hon endast 

 rena hjertan kunna kanna en sadan 

 gla'dje. 



Da dagens f5rsta strSlar intra'rigde 

 genom fonstergardinerna klappade Des- 

 grais sakta pa dorrn och p&minte om 

 att det var tid att bortskaffa Olivier 

 Brusson. De alskande roSsfe skiljas. 



Da froken de Scuderi var ensam bor- 

 jade hon att tank a ofver huru den olyck- 

 lige ynglingen skulle kunqa raddas, 

 utan att Madelon nogonsin erfor att 

 hennes far varit en mordare, men hon 

 fann ingen enda mojlighet att lyckas 

 i sin jtdla fdresats. Och a'nda beslot 

 hon att icke sky nSgot offer, na'got be- 

 svar for att afva'nda den gra'sliga orStt- 

 v'sv. ?om lfig-e:j s od_i begrepp utt utfora 



