NYTT 



1860. 



Utkomraer minat 4 



i mauaden. Prenumerationspris fOr hela argangen 3 B:dr E:mt 

 eller 25 Ore i manaclen. 



Frii ken de Scuderi. 



Historisk berattelse fran Ludvig XIV:s 

 tidehvarf. 



af 

 E. T. A. Hoffman. 



(Forts, fr. foreg. N:r. 



Froken de Scuderi forklarade sig 

 nojd med advokatens rad och grefven 

 lofvade att i allt ratta sig derefter. hvil- 

 ket han a'fven gjorde. 



Nu kom det endast an pa att fa sa- 

 ken framstalld for kungen och detta 

 var den svaraste punkten. ty kungen, 

 hvilken ansag Brusson for en af de 

 nattlige missd&darne blef aldrig p& min- 

 sta satt erinrad om rattegangen, utan 

 att raka i den haftigaste vrede. 



Trogen sin fftresats att aldrig tala 

 med monarken om oangenama saker 

 va'grade fru de Maintenon hvarje for- 

 medling. Brussons ode hvilade s&le- 

 des uteslutande i froken de Scuderis 

 bander. 



Efter flera dagars funderande hade 

 hon andtligen fattat sitt parti och he- 

 slot att genast satta det i verket. 



Hon patog en tung svart sidenklad- 

 ning, pasatte Cardillacs armband och 

 balskedja och kastade en svart sloja 

 Sfver sitt hufvud. Pa detta satt kladd 

 installde hon sig i fru de Maintenons 

 v&ning, vid den tiden da hon visste 

 att kungen alltid uppeholl sig der. Den 

 vordnadsvarda gamla damens hela ge- 

 stalt hade i denna hogtidliga skrud ett 

 majestat som till och med imponerade 

 pa de lattsinniga persorier som van- 

 ligtvis pdtraffades i hofvets salar. Alia 

 drogo sig aktningsfullt at sidan for att 

 lemna henne platsen fri oeh kungen 

 ajelf kom forundrad emot henne. Ge- 



nast folio bans Ogon p& de dyrbara 

 adelstenarne och han utropade gladt: 



I sanning &r det icke Cardillacs 

 smycken och vandande sig till mar-r 

 kisinnan tillade han med ett skalmak- 

 tigt leende Se, fru markisinna hur 

 var vackra brud sorjer sin dode brud- 



Ah nej, sire svarade froken 

 de Scuderi i samma skamtsamma ton 

 det skulle ilia ansta en sorjande 

 brud att smycka sig pa detta lysande 

 satt! . . . Nej, jag bar belt och ballet 

 dragit mig ifran min guldsmed och jag 

 skulle sakert aldrig ta'nka pa honom 

 mera om icke den afskyvarda synen 

 da de buro bans lik ta'tt forbi mig, 

 ibland kom mig for ogonen. 



Huru, sag ni den stackarn ? fra- 

 gade kungen. 



Froken de Scuderi bera'ttade i fa ord 

 hur slumpen fort henne till Cardillacs 

 bus na'stan i samma ogonblick som 

 mordet upptficktes. Hon skildrade i 

 lifliga ffirgor Madelons vilda sma'rta. 

 det intryck hennes ovanliga skcmhet 

 gjort pa henne, och hur hon lyckats 

 radda henne ur Desgrais bander. Med 

 oupphorligt stigande vSltalighet beskref 

 hon derefter scenerne med la Regnie, 

 Desgrais och Olivier Brusson sjelf. 



Tjusad af froken de Scuderis gld- 

 dande tal markte kungen alls icke att 

 det var fragan om den forhatliga pro- 

 cessen, utan lyssnade andlos till den 

 lifliga berattelsen, da och da med ett 

 sakta utrop forradande den del han 

 tog deri. Och innan han aunu hunnit 

 reda ett enda intryck, lag froken de 

 Scuderi vid bans fotter och anropade 

 honom om Olivier Brussons nd: 



Hvad gor ni utropade den f5r- 

 vanade kungen och fattade hennes hin- 

 der for Guds skull hvad g6r ni? . . 



