277 



la en rnaltid for stadens invanare for 

 att bli kand med dem. Jag skall af- 

 halla dig, ju mer du forstar att gora 

 dig omtyckt." Derfore borjade Gian- 

 netto alt umgas med Venedigs adels- 

 man. att halla hushall och oppen tafel, 

 att gifva skanker och va'l klada sina 

 tjenare, att forva'rfva sig goda sprin- 

 gare och ofva strid och ringranning, 

 sasom han i allt var kunnig och er- 

 faren samt adel och hofvisk: han visste 

 va'l bevisa a'ra och hofviskhet, da det 

 var passande, och visade alltid messere 

 Ansaldo mer heder, an om han hundra 

 ganger varit han 9 fader. Afvenledes 

 forstod han uppfora sig sa va'l mot allt 

 slags folk, att snart sagdt hela Vene-> 

 dig boll af honom, da man sag honom 

 sa fiirstandig, behaglig och ofvermattan 

 bofvisk. Fruntimmer och man tycktes 

 foralskade i honom, och messere An- 

 saldo sag knappast nagot annat an ho- 

 nom, sa hogligen behagade honom bans 

 sa'tt och vasen. Ocksa gjordes na'stan 

 ingen fest i Venedig, att ej Giannetto 

 var dit inbjuden, sa omtyckt var han 

 af alia. 



Nu ha'nde sig, att tva af bans mest 

 kara umgangesva'nner amnade resa med 

 sina varor till Alexandria p tva skepp, 

 sasom de hvarje ar plagade gora. De 

 omtalade det for Giannetto och sade: 

 Du borde med oss njuta af hafvet for 

 att se nagot af verlden och isynnerhet 

 Damascus och landet deromkring." Gi- 

 annetto svarade: Det skulle jag rnin- 

 sann ratt gerna vilja, orn min fader, 

 messere Ansaldo, ger mig sitt tillstand.n 

 Dessa sade: Vi skola laga sa, att han 

 ger dig det och skall blifva nojd." De 

 begafvo sig genast derifran till messere 

 Ansaldo och sade: Vi vilja bedja er, 

 att J tackes tillata Giannetto att resa 

 med oss denna var till Alexandria, och 

 att J utrustar at honom nagot fartyg, 

 pa det han ma fa se sig om litet i verl- 

 den". Messere Ansaldo sade: Jag ar 

 tillfreds, om det behagar honom." De 

 svarade: "Messere, han onskar sa. 

 Derpa lat snart messere Ansaldo at ho- 

 nom utrusta ett utma'rkt skfint skepp 

 och lasta det med mycket kopmansva- 

 ror samt pryda det tillrackligt med 

 flaggor och vapen Och na'r det var 

 fa'rdigt, befallde messere Ansaldo skep- 



pets befa'lhafvare och de andra, som 

 skulle gora tjenst pd far ty get, att de 

 skulle gora, hvad Giannetto befallde 

 dem, och hvad som gafs dem i upp- 

 drag. "Ty jag skickar ej ut honom", 

 sade ban, "for nagon vinst, som jag 

 vill. han skall gora. men pa det han 

 ma efter behag resa kring och se verl- 

 den. " Na'r nu Giannetto skulle g& om- 

 bord. lopp hela Venedig ut att skdda 

 derpa; ty pa lang tid hade ej frau Ve- 

 nedig afgatt nagot sa skont och sa va'l 

 utrustadt skepp, som detta. Hvar och 

 en var bedrofvad ofver bans afresa; 

 och sa tog han afsked af messere An- 

 saldo och alia sina vanner, och de gin- 

 go till sjos, hissade segel och styrde 

 kosan till Alexandria i Guds namn och 

 i fortrostan pa god lycka. 



Da nu dessa tre vanuer pa sina tre 

 skepp seglat flera dagar. begaf sig, att 

 Giannetto en morgon sag en hafsvik 

 med en ganska vacker hamn : han fra- 

 gade skepparen, huru denna hamn kal- 

 lades, och denne svarade: "Messere, 

 stallet tillhor en adelboren enka, som 

 bragt manga hoga herrar i fara." Gi- 

 annetto sade: "Hurusa?" Han svarade: 

 "Messere, det a'r en skon och behaglig 

 darn, x och hon vidmagthaller den lag, 

 att den, som anlander dit, bor tillbrin- 

 ga natten med henne; och, om han da 

 forhaller sig ratt, far han tag a henne 

 till hustrUj och hon ar herrskarinna till 

 hamnen och hela nejden. Men om han 

 ej far att gora med henne, forlorar han 

 allt, hvad han agur.n Giannelto efter- 

 ta'nkte en stund vid sig sjelf och sade 

 sedan: "Forsok hvad sa'tt du vill och 

 skaffa mig till den der hamnen." Skep- 

 paren sade: "Messere, betank noga, hvad 

 J sager: ty manga herrar hafva rest 

 dit, hvilka aterva'ndt derifran utfattiga." 

 Giannetto sade: "Blanda dig ej i an- 

 dras angel agenheter, utan gor, hvad jag 

 sager dig." Och derpa vande de ge- 

 nast skeppet och lupo in i den omtalade 

 hamnen, utan att vannerna pa de andra 

 skeppen blefvo det ringasle varse. 



Nu spridde sig om morgonen den 

 nj'heten, att det skoria skeppet anlandt 

 i hamnen, sa att allt folket gick ut for 

 att bese det, och detta blef genast be- 

 rattadt for damen. Hon skickade efter 

 Giannetto, hvilken strax infann sig hos 



