J& 38. 



Andra Upp!ag&n. 



NYTT 



1860 



LORDAMAGAM 



Utkomraor miiwit 4 glng-er i manaden. Prennmerationsprig fOr hcla argangen 8 R:dr R:mt 



eller 25 Ore i manaclen. 



Fa, om ens nagon af vara lasare torde 

 liafva varit i tillfalle att gora bekant- 

 skap med en i Finland for kort tid se- 

 dan ulkomrnen broschyr under titeln: 

 Gustaf den tredje och hans tidehvarf, 

 ttppfattade af poesien, hvilken afband- 

 ling larer hafva den kande ])rof. Snell- 

 man vid Helsingfors' akaderni till fur- 

 fat tare. 



Nytt Lordagsmagasins utgifvare kan 

 med sa mycket lugnare samvete berom- 

 ma denna afhandling som ban sjelf (i 

 egenskap af dramatisk forfatiare) deri 

 skarpt klandras. 



Broschyren ar icke skrifven for den 

 stora ailmanheten oeh forutsatter hos 

 lasaren en migorlunda filosofisk under- 

 byggnad; deremot forstar forfattaren att 

 med sallsynt formaga atergifva de ar- 

 betens innehall som ban kritiserar och 

 denned sammanknyta sina egna lan- 

 kar om Gustaf Hi och hans lidebvarf. 



Han und,erkastar bufvndsakligen tol- 

 jande arbeten sin kritik: 



Topelii skadespel^ "Efter femtio an. 



Mej^ers dramer "Are! 1772 1 * samtnA- 

 ret 1789 o-b 



Kullberga roman: "Gnstaf III och 

 hans hof. 



Vi atergifva bar Snellmans leck- 

 ning af dessa arbeten samt hans histo- 

 riska anmarkningar dertill. 



I. 



Topelii ekadespel "Efter 50 dr bar 

 v&l ej till sin uppgift att gifva en teck- 

 rtlng af Gustaf HI, men det soker att 

 framstalla bela bans tidehvarf och dess 

 sonderbristande i sig sjelf. Konungens 

 egen role Sr bar sa godt som ingen, 

 men det ar bans ande som blaser ige- 

 nom det kela. 



Stycket oppnas med en prolog. Det 

 ar maskraden pa Haga d. 24 Febr. 1788, 

 Tiden ar val A r ald. Anjalaforbunde- 

 har annu ej samlat Gustafa motstaa- 

 dare under sin fana ocb Foreninga- 

 och Sakerhets-akten bar annu ej ior- 

 jagat adeln fran slottets sulonger. Gu- 

 staf star pa hojden af sin makt och 

 ser sin thron otngifvas af allt hvad 

 Sverige eger lysande och snillrikt. 



Gladjen herrskar i den yra dansen; 

 skonheten, behaget, men atven smick- 

 ret och flarden, hafva bar slagit upp 

 sitt tempel. Allt gnistrar for o'gat, 

 och musikens smekande melodier veta 

 blott att tala orn vallustens fullhetoch 

 lif'vets behag. Der smyger en guld- 

 emidd riddare till den blyga herdin- 

 nan och hviskar nagra ord om sin for- 

 envtdda karlek och sina fafanga sue- 

 kar, der kastar Clor|s en forebraendo 

 blick pa sin flygtige Filemon och der 

 hafva nngra bonddrangar fran Skanc 

 slagit sig ned med nagra gudinnor fran 

 Oiympen. Blott en stamma tyckes 

 tala ur de manga maskerna, och dc 

 a'r gladjens. Den f^-adgande champaf: 

 nen gifver glomska at hvardagslifve'- 

 sma fortretligheter och man tyckes ji'i 

 allvar hafva forjagat sorgen ur silt 

 brost. Allvaret eger bar ej nagon 

 stamma, allt ar flygtighet och lust, och 

 vaknar nagot ta'rande qval ett gla 

 champagne, och vill det ej dermed 

 f irdrifvas, ett glas annu och annu et( 

 Sedan till den vantande herdinnan, 

 som vet att bortle qvalet med sin for- 

 foriska mun, och som bjuder en 

 glomskans hvila vid en retande barni. 



Midt i denna brokiga samling star 

 en gestalt till hvilken alia blickaupp. 

 Satiren ler pa hans iSpp ooh snillet 

 blixtrar ur det stora ogat. Det 't 

 icke gannt att hans anlete a'r snelt. 

 ban or den skonaste af alia ok brar 



