333 



Det var val det allra tokigaste, 

 jag hort i min lefnad! Dock, ma B 

 ske, efter ni envisas. Men jag sager 

 er forut,! att det tjenar till iugenting, 

 emedan jag aldrig . . . 



Icke sa bradtom, fader Delany! 

 afbrot Terenz, lade sin mun till 

 bans o'ra och framhviskade sa sina ska'l. 



Ha! sade pastorn ni ar 

 mig en besynnerlig karl, Terenz O'Sul- 

 livanl Ja, ja, det forandrar saken: nu 

 ser jag den verkligen ur en annan syn- 

 punkt. Staokars de unga tu! Skicka 

 hit dem, skicka hit dem: vi skola ge- 

 nast staila allt till ratta, 



Hvad hade Terenz hviskat honom i 

 o ra t? Jag kan icke gissa det. Men 

 det ma nu hq, varit hvad som heist: 

 Jerry Ryan och Mary Mulcahy blefvo 

 gammanv igda innan veckans shit, och 

 h-viskaren dansade pa deras brollop. 



Det vore val bra underligt sade 

 denne om jag, som kan tamja den 

 obandigaste hast i hela grefskapet, icke 

 ocksa skulle kunna bringa en gammal 

 pastor till reson! 



Man kan hvad man vill. 



Lustspel i tva akter 



af 

 Scribe ocfc J. L. Heiberg*) 



Personerne. 



Marie Anne af Osterrike, regerande drotl- 

 ning. Enka efter Konung Philip den 4:<le. 



Carl -den andre. Konung af Spanien, 

 hennes son, omkring 15 r gammal. 



Grefven af Santa Cruz. Generalissimus 

 och konungens hofmaslare. 



Herliginnan af Ascoli. Drollningens for- 

 sta hofdam. 



Donna Cabrera. Hertiginnans tant. 



Ruy Gomez. Lojlnant. Inigo. Konun- 

 gens tjenare. En Officer. En Lakcj hos 

 drottningen. En Tjenare hos herliginnan. 

 En Skyldvakt. En Notarie. Soldater. 



Handlingen foregSr i Spanien, ar 1676. 

 Emellan akterne ar en tid af ire m^nader. 



*) Uti denna ypperllga kemedi upptradde fru 

 Heiberg nyligen for forsta gangen efter lang 

 hvila under publikens stormande bifall. 

 Pjesen uppsattes for narvarande afven pi 

 Stockholms Miudre theater. 



FSrsta Akten. 



En gothisk sal pa hcrtiginnans af Ascoli 

 slott. Dorrar i bakgrunden och pi sidor- 

 ne. I bakgrunden till hoger, (midt for 

 SskSdarne) ett stort fenster ined en altan. 



Forsta Scencn. 



(Hertiginnan i af Ascoli ensam, sitter vid 

 ett bord sysselsatt med ett handarbele.) 



Hertiginnan. Himlen vare lofvad! Ha- 

 danefter kan jag vara lugn. Ofverallt har 

 han forfoljt mig: standigt s5g jag honom. 

 Men har har jag en saker tillflykisort; p5 

 delta sS afsides liggande slott shall det val 

 ej falla honom in att uppsoka mig. 



Andra Scenen. 



Herllg. (Ruy Gomez intrader utan att 

 blifva sedd af herliginnan, som sitter sS, 

 att hon vander ryggen At honom.) 



Gomez (afsides). Gudskelof ! Jag misstog 

 mig icke. Det ar verkligen har, som hon 

 uppehSller sig. Jag mSste tillstS att lyc- 

 kans gudinna gynnar mig. (Vander sig 

 om). NSgon kommer! . . . Ah! det ar ater 

 denna gamla qvinna. Hvarest skall jag 

 kunna gomma mig? (Han skyndar sig 

 in i ell sidorum). Vid det buller han gor, 

 vander sig herlig. sig om och varseblifver 

 honom flygtigt. 



Herlig. (reser sig hasligl). Min Gud! 

 Skall jag tro rnina 5gon? Var del verkli- 

 gen honom jag sag? 



Tredje Scenen. 



Herliginnan. Donna Cabrera (koramer in 

 fran fonden, hell forskrackt). 



Donna Cabrera. Malhilda! Malhilda! 



Herlig. Hvad ar 5 farde, kara tant? 



Donna Cab. (sailer sig). Gudskelof, att 

 jag ser dig Ater! Hvad jag skramt mig! 



Hertig. Tant har skramt sig? 



Donna Cab. Jag rnasle beriitta del for dig. 



Hertig. Hvad ellet hvera var orsaken 

 derlill? 



Donna Cab. Orsaken var en ung maa. 



Herlig. SS S! 



Donna Cab. Eller rattare sagt, en djef- 

 vul; ly knappt mensklighelens arf-fiende 

 horde f5' det infallel alt angripa ell sadant 

 fruntimmer som mig. 



Herlig. Hvarest befann sig dl den un- 

 ge marinen eller djefvulen? 



