336 



yrede; nar jag erinrar mig, alt jag da 

 tankte att miinga, manga Ar skulle forga 1 , 

 innan jag kunde hoppas alt uppnS dcnna 

 lyckaj nar jag nu betanker, alt jag i 

 delta ogonblick siller bredvicl er och hor 

 er lala lill mig och saga till mig all ni 

 tanner milt namn och alll hvad jag gjorl 

 for att narma mig eder, med ett ord : att 

 ni vet att jag alskar er; Sag da om 

 jag gor oriitt i alt satta tro till min kar- 

 Ick, nu da redan halflen af min drom gStt 

 i fullbordan. 



Herlig. Del later hora sig; men jag 

 bor gora edcr uppmarksam pS all i vissa 

 saker ar den forra halften liillare an sed- 

 nare. Si ar forhallandet hiir. tyi har va- 

 ril er egen radgifvare vid den terra men 

 om den sednare skall lyckas masle jag 

 komma er lill hjelp. Jag har redan sagl 

 alt jag onskade tala med er. Del var 

 hlolt for alt fa saga er alt jag aldrig 

 amnar g3 er till motes uli ederl forehaf- 

 vande, sa att del klokaste ni kan gora, 

 ar all stanna pa halfva v'agen och sedan 

 vanda beskedligt om igen. (Hon reser 

 upp sig). 



Gomez (reser sig ocks5.) Del kan jag ej. 



Herlig. Ni blifver dock tvungen deriill, 

 ty del ar i dag forsta och sisla gSngen 

 jag talar med er. 



Gomez. Hvad sager ni? 



Herlig. Jag har lagil mina forsiglig- 

 helsmalt och gifvit bestiimda befallningar at 

 milt folk. Hadanefter skall del blifva eder 

 omojligl all kunna inlranga lill mig. 



Gomez. Hvad hor jag! Del ar da sa- 

 lunda ni amnar forsvara eder? Genom for- 

 sigtighetsmall, genom befallningar till edert 

 folk? 0, jag tackar er lusende ganger; sa 

 mycket hade jag icke vantat af eder godhet. 



Berlig. I sanning, del fordras litet nog 

 for lillfredsslalla er. 



Gomez. Delia ar ickc lilet, del 3r myc- 

 kel och isynnerhet niera an jag hade hop- 

 pats. 



Ueriig. Jag forstar er icke. 



Gomez. Belank, alt orn ni hade en on- 

 skan, som stode i min makl alt upjifylla, 

 sa behofde ni Moll saga elt ord lill m:g. 

 ocb jag skulle gora del omojliga. Ni Le- 

 der mig icke aflagsna mig, ni sager lcreniot 

 att ni skall tvinga mig liei'till. Na val, dct 

 3r just en utmaning lill m::isatscn <'Cli jag 

 pr d^n moil lac!-> nn'ic'l. Ni i i ; ' 



tar mig, som en fiende, hvars forvagenhet 

 ni vill salla pa prof; del skall ske och jag 

 forsakrar er p5 forhand alt jag skall blifva 

 den segrande. 



Forts. 



Anekdoter. 



En liten lojtnant exercerade en of- 

 ver 6 fot hog Irlandare. Lojtnanten 

 skrek: nHall upp hufvudet och se rakt 

 framfor dig!" Rekryten fragade med 

 en Irlandares enfald: Herr lojtnant, ma- 

 ,ste jag alltid fb'rblifva i denna stall- 

 ning?n Ja, bestandigt sa, svarade 

 officeren. Da god natt, herr lojt- 

 nant, vi se hvaiandra aldrig ater. 



Hvad ar ett Amphibium? fragade en 

 la'rare sin forhoppningsfulle larjuuge. 

 "Ett djum. blef svaret, nsom uppehal- 

 ler sig dels pa landet, dels . . . dels . .. 

 Na! dels?" Dels i staden. 



Prisnppgifter. 



Charad N:o 41. 



Mitt forsta aldrig sags om nagot som g^r med, 

 Det i en loggbok ej behofver lange sokas. 

 Det ar for vart begrepp ett ondt, en sky, som 



vfed 



Oss hotar med sin blixt, just da bekymmer okas. 

 Mitt andra ar ett ord, som 6'kadt med ett /, 

 Man jemnt och standigt hor fran hnndratusen 



BiQTinar. 



Mitt tredje ar ett ord, som gor en yngling sail, 

 Da for sitt hjertas dam sin karlek ban forkun- 



nar. 



Om qviniian for en man mitt hela hyser, di 

 Hon ej - - for Himlens skull mitt tredje 



c'aga ma ! 



il&t-A N:r 41. 



Om dig mitt fOrsta poar, nar dn mitt andra 3.r, 

 Du af mitt fiirsta sakprt mitt andra blifva lar. 

 Och som du mitt hela mitt forsta slut ej tar 

 Tills du utaf mitt forsta mitt andra blifxit har. 



Pris : 



Eu vacker gravyr, 



Losningar emtttages till d. 15 Jannari 1861. 

 Prislottningen eger rum d. 25 Januari 1861. 



sri) KIK'LM TKYl-KT HOS J. & '. Xll*, 1800. 



