338 



de. LyckliStvis kan jag forltta mig pa min 

 tants forsigtighelsmait. Del ar val alt lion 

 ar h&r, ty ensam skulle jag vara radd. 

 Hvem bar va'l nftgonsin sett maken till en 

 sadan fantast ?om denna lojlnant? Jag mS- 

 ste dock tillsta alt saken bar sin allvar- 

 sarama sida. Sa mycket ar sakert alt for den 

 man visat sig ininst coquette ... 0! jag 

 ret flera darner vid hofvet, som icke skulle 

 hafva nSgonting emot en s eldig alskare. 

 Han bar en siikerhet, en djerfhet, en tillit 

 till sig sjelf, som kan forma honora att 

 gora det otroligaste. Den som ger efter 

 for bonom, kan atminstone trosta sig med 

 att saga: "del var ej mitt fel. 



Attonde Scenen. 

 Hertig. Donna Cabrera. 



Donna Cab. Gud ske lof! Jag mcdfor 

 en god underrallelse. Grefvens af Santa 

 Cruz vagn kor i delta ogonblick in pa 

 garden. 



Hertig. Redan? Men ar det verkligen 

 ban? 



Donna Cab, Han sjelf i egen person. 

 Jag hor redan bans steg. 



Hertig. (afsides) Det var verkligen pre- 

 cist for att gifva herr lojtnanten respass. 



Niomle Scenen. 

 De forra. Grefven af Santa Cruz. 



Grefven (i del ban ilar lill hertig. och 

 kysser hennes hand.) Alskade Mathilda! 

 Andtligen far jag' da 1 aterse er! For nagra 

 timmar sedan trodde jag det icke. 



Herlig. Huru? Har nagot ondt hiindt 

 er? bar ni rakat i n3gon fara? 



Gref. Ja, i den storsta af alia: faran 

 att icke fa se eder. 



Herlig. Hvem bindrade er derifran? 



Gref. Kan ni forestalla er att nagra 

 mil harifran blef min vagn anhallen af sex 

 maskerade personer, som med spanda pi- 

 sloler tvingade mig alt stanna. 



Donna Cab. Du forbarmande Gud! 



Hertig. Ar det mojligl? 



Gref. Att salla sig lill molsland var 

 bar icke tankbart. Da emedlerlid mina 

 anonyma berrar angripare icke fordrade 

 nagonting annal af mig, an all jag skulle 

 vanda om och k5ra .lillbaka, sa slot jag 

 deraf att de ej voro rofvare, utan att de- 

 ras afsigt var all forbindra min ankomst 

 hit till slotlet. 



Hertig. (afsides) Det ar sakerligen Ruy 

 Gomez som drifvit silt spel. 



Grefven. Jag eflerkom deras begaran, 

 men dS jag lyckliglvis kiinner trakten batt- 

 re an de, som anhSllit mig, sa begagnade 

 jag mig af nSgra bivagar och kom saledes 

 anda till mill mal. 



Hertig. Hvad i all verlden kunde hafva 

 formatt dessa menniskor till ell sadanl vaid? 



Grefven. En mycket enkel orsak. Ja- 

 lousie hos n3gon medlaflare. 



Hertig. Det Mr icke tankbart. 



Grefven. Ar det icke? Kasla blolt en 

 blick i spegeln. 



Donna Cab. Nej hor blott, bur arlig! 

 Min kiira grefve, jag mSsle saga all om ni 

 uppfoslrar den unge konungen efter er sjelf, 

 sa s'kall sakerligen aldrig nagon arligare 

 monark buril Spaniens krona. 



Grefven. Tala icke med mig om min 

 kungliga elev; jag ber er, tala icke om 

 honom. Aldrig bar nagon fursle gjort sin 

 hofmastare sa slora bekymmer som han! 

 Del ar nu tva dagar sedan jag lemnade 

 honom; jag var nodsakad att besoka mitt 

 slott, Almeida, innan jag for hit: jag maste 

 ju gora tillredelser for all kunua emoliaga 

 min brud pa ell vardigt salt. Jag ar i den 

 slorsta oro ofver hvad som kunnal handa 

 under tiden; ty jag ar den enda," som bar 

 nagot inflytande ofver den unga konungen 

 och del skulle ej forundra mig om han i 

 min Mnvaro began hundrade darskaper. 



Donna Cab. En konungs darskaper aro 

 alltid betankliga. 



Gref. Anna 'ar ban ju blolt ell barn, 

 men det besynnerligaste barn man kan t'an- 

 ka sig. Ibland annal inbillar han sig ocksa 

 all en konung bor kanna det land och det 

 folk, han regerar ofver; derfor drommer 

 han ej om nagot annat an om all genom- 

 slrofva Spanien lill fols ocb alt tala med 

 hvar och en som han mSter pS vagen. 



Donna Cab. Han maste verkligen gifva 

 sin minister tillrackligt all skSla. 



Gref t Det ar barnsligheler, som gar of- 

 ver med aren. Nar han blir slor, kommer 

 han nog alt lanka och handla, som alia 

 andra. 



Donna Cab. Den tanken delar jag full- 

 komligt. Men vi stS bar ocb uppebaila er 

 med prat da ni sakerligen langtar lill hvila. 



Gref. Jag ar i sanning mycket trott af 

 resan. 



Herlig. Sa lat oss fora er till edra rum. 



