339 



Gref. Jag liter mig foras af er hvart- 

 h5n ni vill. 



Herlig. Till en lugn badd, hvarest ni 

 kan hvila er. / 



Donna Cab. Man ser straxt alt resan 

 medlagit edra krafler. 



Herlig. Gtefven ar annu icke van vid 

 bivagar. (De gS ut genom en sidodorr). 



Tionde Scenen. 



(Inigo intrader iftin bakgrunden och gor 

 miner, sorn om ban skulle tala med de 

 personer, som ban ser gS ut genom sido- 

 dorren.) 



Inigo, Med eder tillatelse! Eltord! De 

 aro redan borta. Hiir i buset far man dS 

 hvarken se till tjenare eller herrskap. Alia 

 aro som fortrollade. Del ar ett lustigt 

 stalle vi kommit till. 



Elfte Scenen. 



Inigo. Konungen intrader frSn bak- 

 grunden. 



Konungen. Hurra I Nu ar jag bar. Del 

 vill jag kalla ett lif att draga omkring, som 

 en vandrande riddare och besoka folk sav'al 

 i hydda som pa slott. Del ar nagonling 

 annul an att silta som en fringe i Madrids 

 palats och icke se nagra andra an hoffol- 

 ket, den ena varre an (den andra. FrihetenI 

 Del ar den enda sanna klenod, som finnes. 

 Hvad del ar behagligt alt ga 1 flera mil, att 

 fS kasta sig i graset, alt blifva troll, bung- 

 rig ocb lorstig ulan alt behofva bafva en 

 trfikig hofmaslare vid sidan, som oupphor- 

 ligen sager: ntag er i akt, ni kan lalt ska- 

 da er med det eller det.n NS Inigo, 

 bar du kommit s5 15ngl att du vet bos 

 hvem vi aro? 



Inigo, Ack nej Sire ! Annu icke. 



Konungen. Vill du vara tyst med ditt 

 nSire." Skulle man fS vela hvem jag ar 

 s skulle man snarl fora mig tillbaka till 

 Madrid. 



Inigo. Vi horde aldrig hafva lemnat det. 



Konung. Blott litet tid. Vi komma 

 nog tillbaka dit. 



Inigo. Det rattaste vore att vi straxt 

 begSfve oss pa v3gen. 



Konung. Hvilket infall ! Vi hafva ju an- 

 nu icke upplefval nagonting. Vi hafva 

 knappt blifvit v3ta af regn; ej en enda 

 rofvare bar ofverfallit oss, vi hafva ej en 

 gng svindlat vid en afgrund. Nej, jag 

 vill sannerligen icke stanna pa \\\-.\". -a va- 



gen. Alia upprepa for mig alt Spanien 

 lillhor mig, det ar d ej mer an rait och 

 billigt att jag lar kiinna min egendom. 



Inigo. Men ni behofde ju blotl yttra 

 ett ord om att det vore er onskan. 



Konung. SaSl Du Iror det. Alia kalla 

 mig sin beherrskare, och dock ar det jag, 

 som niciste ralla mig efler deras vilja. Hade 

 jag yltrat min onskan, hade den endera 

 blifvit afslagen, eller ocksS hade man gjort 

 mig sallskap pa resan, och att vara allena 

 ar vida behagligare. Det var slunipen, som 

 gjorde att du kom med; jag molte dig just 

 i det ogonblick dS jag tog till flykten. 



Inigo. Mig forblef blott all valja emel- 

 -lau alt angifva eller aMfolja Er; emellan 

 att bedrofvad qvarstanna eller all uppoffra 

 mig for Ederl infall for att dtminstone ktinna 

 vaka ofver Er; och jag Ivekade ej all valja 

 del sednare. 



Konung. Ja, du ar en bra pojke! Men 

 du bar ocks& dina nycker. Hvad skulle 

 det tjena lill att jag icke fick bedja fort 

 paktaren om natlharberge,jiitan nodvandig- 

 skulle in i delta slolt. 



Inigo. Ar dS icke ett slott vardigarc 

 att emottaga er an en forpaktaregSrd. 



Konung. (leende.) Du kan likvissl sjelf 

 se huru vi blifva emollagna bar. Den ena 

 hiilflen af tjenslefolket ar druckeu. Den 

 andra ar i full sysselsattning med en vagn, 

 som kom for ett ogoublick sedan; man 

 svarar icke p v3ra fragor: annu hafva vi 

 ej fall veta hvem som ar egare lill delta 

 slott. I sjelfva verket ar det ganska ro- 

 ligl, det ar s& afvenlyrligl. Jag, S min 

 sida hoppas att egare ej heller skall fa veta 

 hvem jag 3r. Det ar rigligt behagligt alt 

 ingen tager nolis om mig, icke mer an 

 om jag vore en af mina egna pager I^vad 

 pagerna Snda aro lyckliga. 



Inigo. Det vill saga, nar de ej fS fore- 

 brSelser. 



Konung. G, Inigo, och se efter om det 

 ej finnes nSgot kok i delta bus. Jag be- 

 gynner alt blifva allvarsamt bungrig. 



Inigo. Jag skall straxt anstalla under- 

 sokningar. (G5r ut genom bakgrunden). 



Tolfle Scenen. 

 Konungen ensam, 



Konungen (kaslar sig i en landslol). Det 

 ar foljden af alt vara hela dagen i fria 

 luften. I Madrid var jag aldrig hungrig; 

 bar deremot bar jag en sSdan appetit att 

 jag skulle kunna ata hvad som heist. 



