342 



till konuugen) Jag vill dock icke vara or- 

 sak till . . . 



Konung. (sora emedlertid g5tt ut pa al- 

 tanen. vjinder om och gar Gomez till mo- 

 tes.) Blott annu elt ord! 



Gomes. Har ni glomt nSgot. 



Kounng. Ah nej! Men man maste clock 

 kanna sina viUiner. Hvad heler du? 



Gomez. Ruy Gomez. 



Konung. Hvad iir du? 



Gomez. Lojtnant i regemehtel Castilieri. 



Konung. (trycker bans hand) Jag skall 

 komma ihag del, Faisal! 



Gomez (haller honom tillbaka) Jag vill 

 ocksa hafva litel retla pa dig. Hvad he- 

 ter du? 



Konung. Man kallar mig Carl. 



Gomez. Hvad ar du da? 



Konung. Konung af Spanien och Indien. 



Gomez (kn3bdjan.de) Sire! 

 Konung. Lemna del der till en annan 

 gang. Jag bar inte tid nu alt emottaga 

 din hyllning. Farval ! (gar till fonstret). 



Gomez. Nej, jag kan icke tillata att 

 eders majestat uts'atter sig for en sadan fara. 



Konung. Du sade ju nyss, att vagen 

 var sa beqvani. 



Gomez. DS visste jag icke . . . 



Konung. Der liafva vi detf Du sade ju 

 alt om jag ej vore modig, s& skulle jag 

 aid rig blifva en man; nu, da du hor, att 

 jag ar din konung, sd vill du ej att jag 

 skall blifva det. 



Gomez. Nej, sag icke sa. 



Konung' Vagen kan val ej hafva blif- 

 vit svarare 5n den var for ett ogonblick 

 sedan. Och dessutom, min frihet, som du 

 sjelf erinrade mig om. 



Gomes. Ni har ratt, Sire. LSI ossgSl 

 Konung. '.Hum? Vill da gS ined? 



Gomez. Ja, Sire! Lat en Lojtnant vara 

 edert sauvegarde!' 



Konung. Du talade om lycka och sa- 

 lighet som viintade dig har? 



Gomez. Forsl vill jag vara 6'fverlygad 

 om att eders majestat ar i sakerhet^ sedan 

 skall jag vanda ora samma vag. 



Konung. Du maste hafva forkarlek for 

 den vagen. S3 kom clS och visa mig den. 



(De ga ut p5 altanen) 



Gomez. Lat mig g5 forst. (stiger ut) 

 Kom nu, Sire! (konungen stiger ut) Hall 

 er nu val fast ined handerna. Har ar den 

 fb'rsta remnan. Gif mig er fot ! . . . Sa der 



ja! Nu skola vi skynda oss! (De forsvinna 

 smaningom.) 



Sjuttonde Scenen. 

 Grefven kommer frn sidorummet. 

 Hertiginnan kommer efter honom. 



Grefven (bugar sig djupt i dorren) Sire- 

 Kan eders majestat forlata att jag tagit mig 

 friheten, att . . . Na? Hvar ar han da? 



Hertig. (som foljer efter grefven) Ar 

 han icke harinne? 



Grcf. Se sjelf. 



Hcrlig. (oppnar dorren p5 motsaltsida) 

 Kanske ar han har... Nej! Hans majestat 

 har, utan tvifvel, tagit till flykten. 



O-ref. (springer omkring at alia sidor) 

 Tagit till flykten? 1 trots af alia mina for- 

 sigtighetsmatt? 



Hertig. Ni har begagnat allt for Ung 

 tid till att gifva befallningar; jag sade er 

 det pa forhand. 



Grcf. Hvad jag ar orolig! (oppnar dor- 

 ren i bakgrunden) Skyltvakl! Har ni pas- 

 sat pa? 



laklen. Ja, sli noga som mojligt. 



Grref. Har ingen oppnat derma dorr? 



Vaklen. Jo, en ung man, omkring fern- 

 ton a sexton ar. 



Grcf. Hvad sade ni till honom? 



Vaklen. Jag sade blott: har slipper in- 

 gen ut. Jag upprepade det trenne ganger. 



Gref. Hvad gjorde den unge mannen 

 sedan? 



Vakt. Det vet jag icke. Jag stangde 

 dorren och sa hvarken sag eller horde jag 

 af honom. 



Hertig. (smSler) Det ar ju n'astan ett 

 underverk. 



Gref. (gar till fonstret) Genom fonstret 

 kan han 'omo'jligt hafva undkommit. F5r- 

 raderi maste hafva varit med i spelet, men 

 har ar icke tid att foretaga undersoknin- 

 gar; jag maste p& ogonblicket skynda mig 

 bort for att soka fa reda p3 bans maje- 

 stat. Far jag icke reda p& honom skulle 

 det kanske kosta mitt hufvud. 



Hcrlig. Sa farval, och skynda er! Det 

 ar ej viirdt att satta hufvudet pS spel. 



Gref. Och jag, som kom for att fi nag- 

 ra dagar frid och ro, och for att fS fira 

 mitt brollop. Nej, jag kan inte langre ut- 

 harda! (GSr ut genom fonden.) (Det bor- 

 jar morkna). 



Forts. 



