344 



I gar var jag klentrogen liksom ni, 

 och betraklade allt, hvad jag hittills 

 hort (alas om ofvernaturliga syner, Bom 

 skrock, som en foljd af bristande bild- 

 ning, eller som bevis pa en sjuk in- 

 billuingskraft." 



Forts. 



Anekdoter. 



Waverley. Det ar mark vardigt, men 

 faktiskt, att denna, den forsta och ostri- 

 digt den basta af alia Walter Scotts 

 romaner, i mer an sex ar blef liggan- 

 de i forfattarens pulpet, emedan ban 

 ej kunde finna forlaggare. Aldrig ha- 

 de ban val kunnat dromma om, att 

 Waverley skulle gora ett sadant upp- 

 seende i verlden; ty det ar notoriskt, 

 att da, 1805 om, hosten, flere af bans 

 vanner besokte honom pa bans landt- 

 gods. for att anstalla ett jagtparti, ocb 

 beklagade sig ofver brist pa papper 

 till foiladduing, han var i begrepp att 

 for fiadant andamal fjt'na dem med rna- 

 nuskriptet till sin Waverley. 



Den fromme predikanten Newton 

 sade: Ofver tre ling skola vi forundra 

 oss, da vi en gang komma i himme- 

 len: for det forsta derofver, att man- 

 ga, hvilka vi vantat i himmelen, ieke 

 traffas der: for det andra, att der fa 

 se flere, dt m vi aldrig der ta'nkt raka; 

 men for det tredje oeh framforallt, att 

 sjelfve befinna oss dersammasfades. 



Invdnarne i Connecticut aro bekan- 

 ta for sin nyfikenhet. Da en framling 

 besOker dem, fraga de honom vanligen 

 utan alia nmsvt'p: ^Hvarifran komnu.'r 

 ni? Hvart arnar ni er? Har ni huslru 

 oeh barn, o. s. v.? Franklin, som stun- 

 dom reste fran Filadelfia till Boston, 

 plagade alHid foreknmma dem; ty dd 

 han intradde i eft IJTIJ?, yttrade han ge- 

 nast: "Min vffn, ni vill veta, hvem jug 

 ar. Jag heter Benjamin Franklin, och 

 ar posfmastare i Filadt Ifia ; min hustru 

 ar dod; jag bar en son och en dotter, 

 som finnu lef'va, och rcser till Boston, 

 fiir att bcsi''-ka min gamla mor och min 

 Blfigt. Se pa, frnga mig nu icke mera." 



Post scriptum. Ett fruntimmer skref 

 till sin hlskaro ett bref, hvari hon be- 

 garde penningar. I sift p. s. tillade 

 hon: Knappt var pigan med brcfvet 



atom porten, forran jag riktigt 

 des ofver hvad jag hade skrifvit, och 

 skickade flux ett annat bud efter hen- 

 ne, for att fa igen brefvet; men hon 

 hade fatt for stort forsprang och var 

 redan pa posfen." 



Ursakt. A. Min ka'ra bror, du skrif- 

 ver icke ortografiskt. B. Hur fan 

 kan du begara, att man skall skiifva 

 ortografiskt med sa usla pennor! 



Nyligen arresterades en parisertjuf 

 i sin egen bostad: vaningen som han 

 bebodde var ufst^yrd med de dyrbara- 

 ste lyxartiklar. "Min Gud, hurharNi 

 kunnat sfjala ea mycket penningar till 

 att uppkopa allt detta?" fragade den 

 forvanade poliscommis.sarien, hvarpa 

 tjufven med a'del stolthet ocb sjelfmed- 

 vetande svarade: "Min herre, jag koper 

 aldrig nagot!" 



En bonde, som tillfragades. hvarfor 

 han <illat sina svin dela familjens bo- 

 stad, svarade belt allvarsamt: Hvartor 

 icke? Har icke platsen alia de beqvam- 

 lighpfer som ett svin kan astanda?" 



Prisnppafifter. 



eharad ?hr 42- 



Mitt forsta man fran marken tar 



<>ch lafrper pa mitt andra. 



Mitt forsta med en farg si klar 



Inbjudfr dig att vandra, 



tlppa dess ytas blomstergrund. 



Mm blifver svart i samma stund 



Man dftt fran marken tagpr 



Och gor deraf ett lappr. 



Mitt andrti ofver allr man ser, 



1 stad. liksom i by, 



Och om det skulle falla ner, 



T)er blAf ett fasligt guy. 



Mitt hela ej i Stockholm fln., 



Men fran hvar smastad man det; mins. 



fi&la 1K:T 42 



Himme.lens Konnng mig aldrig bar sett 

 Och jordens Konungar sallan. 

 Men eiMOt menniskor ofta jag left 

 Men lorkar dem ock titi fallan. 



Prit : 



J-:n varker gva^yr. 



LOsnin^ar emotta?as till d. 15 Jannari 1881. 

 Prislottningen eger rum d. 2- r > Januuri 1861. 



STOCKHOLM, TRTCKT HOS J. & A. R1I8, 1860. 



