44. 



NYTT 



I860. 



Utfcommer minst 4 ginger i manaden. Prenumerationspris fOr hela argangen 3 E:dr R:mt 



eller 25 Ore i manaden 



Marggrefvinnan af Bairenth 



Forts, fr. foreg. nummer. 



"Jag ville tillbringa natten i slottet, 

 <endast for att kunna tillintetgora de 

 goda Tyskarnes fordomar och skrock. 

 I dag masle jag med dem dela tron 

 pa andar, soni ga igen, och vill upp- 

 riktigt beratta er allt, hvad jag sett 

 med mina egna 6gon. 



Enhvar holl tillbaka lojet, som svSf- 

 rade pa lapparne, och G. fortfor: 



"Sedan jag gatt igenom det morka 

 porthvalfvet, kom jag till en fyrkantig, 

 mycket stor gard, alldeles betackt med 

 tjockt ogras, som skjuter upp mellan 

 stenarne. Danet af mina fja't, skenet 

 af min fackla uppskramdenattfaglarne, 

 som bebo de hoga rummen, och de 

 orena djur, som flytt till ograset och 

 buskarne. Fran alia hall hordes de 

 sallsammaste, de meat olikartade to- 

 ner, hvilka Jjodo i mina b'ron som en 

 rnusik fran afgrunden. Jag sag i mid ten 

 af byggnadens hogra flygel en port; 

 vid mitt forsta forsok att oppna den, 

 gaf den efter, och en lang, enslig gang 

 upprepade, hundrafallt forsta'rkt, det 

 dofva ljud, hvarmed porten rorde sig 

 pa eina hakar. Derefter blef det tyst, 

 som i en graf. Framfor mig var en 

 stor, skon trappa: jag gick iipp i for- 

 sta vaningen genom en lang stracka 

 af rum, som ej tycktes ha varit opp- 

 nade pa ett halft sekel. Slutligen kom 

 jag in i ett stort formak, hyars tape- 

 ier hangde i trasor; men der var en 

 spis och dorrarne sloto val till. Detta 

 ttestamde jag till min kammare ofver 

 natten. Jag lade ifran mig mina va- 

 pen och undersokte rummet noga. Tre 

 gamla stolar och nagra andra murkna 

 mobler af ek voro der till finnandes. 



Derpa drog jag tillhopa tapeter fran 

 golf och vaggar, och snart hade jag 

 en brasa i spisen. Med de gamla mob- 

 lerna forskansude jag dorrarne, men 

 beholl en stol vid elden, derjaggjor- 

 de mig min punsch, stoppade pipan 

 och lugnt afbidade midnatten, sasom 

 varande den stunden, pa hvilken marg- 

 grefvinnan skulle visa sig. 



"Natten var lugn, och den hemlig- 

 hetsfulla tystnaden afbrots endast af 

 ugglornas skrik och dallringen i fon- 

 sterrutorna, som rordes af en svag ve- 

 stanvind. Jag hade fortart mycket af 

 min prakliga punsch, min klocka var 

 redan nagra minuter ofver tolf, och 

 redan vilJe jag ofverlemna mig at som- 

 nen, da jag fornam ett buller, Jiksom 

 af en gaende. Det blef allt starkare, 

 och stegen narmade sig till en af dor- 

 rarne i rnitt rum. Jag sprang upp ef- 

 ter pistolerna, spa'nde hanen, och i sam- 

 ma ogonblick instortade dorren och 

 alia de uppslallda moblerna. Derpa 

 syntes en stor, hvit skepnad. som kom 

 emot mig med allvarliga, afma'tta fjat. 

 Den stadnade nagra steg f ram for mig, 

 och nu hade jag sa pass sansat mig r 

 att jag kunde betrakta den: en lang, 

 hvit sloja betackte den fran hufvudet 

 till fotterna; i ena hauden hade den 

 ett slags fosforiskt ljus, som spridde 

 ett rodaktigt sken; stundom lade den 

 handen pa sitt hogra brost. der dess - 

 kladnad var flackad med blod. Maje- 

 stat och skonhet rojdes i dess anlete, 

 sa blekt och fortardt det an rar, smSr- 

 ta och godhet i dess stora morkbruna 

 ogon; det hela af dess anletsdrag var 

 ej olikt de portratter, man har af den 

 store Fredrik." 



"Ni Sr Fransman orh soldat; frukfar 

 ni en qvinna?" fragade hoa i en, 

 ton, som ej hade liagot jordialit, ocli. 



