346 



f&ste dervid en blick pa mina bada 

 pistoler, som jag krampaktigt hb'll i 

 handerna." 



"Jag tillstar, att jag, vid det satt, 

 hvarpa ni intradt, oeh vid er asyn, icke 

 kunnat qvafva en kansla af rysning och 

 fb'rskrackelsen, svarade jag, men 

 lade af hoflighet bort mina vapen. Skep- 

 naden syntes icke taga denna upp- 

 ma'rksamhet ilia. 



"Jag ar Wilhelnaifla af Brandenburg, 

 sista marggrefvinna af Baireuth" 

 borjade lion. Jag vet hvem ni ar 

 och hvarfbre ni kommit hit, nemligen 

 i andamal att forjaga den forskrackel- 

 se, min narvaro i delta slottastadkom- 

 mer; men jag onskar, att ert besok 

 matte medfbra en annan ny tta : att for- 

 oka eder kejsares a'ra och forsakra Eu- 

 ropa om fred. 



"Jag kan icke beratta, hvad hon sa- 

 de mig vidare." tillade G. "Hem- 

 ligheten rorer saker af sa stor politisk 

 vigt, att jag blott kan yppa dem for 

 en person i verlden kejsar Napo- 

 leon. Da marggrefviunan slutat, 



helsade hon med en latt rorelse pa 

 hufvudet, giok till en lilen sidodbrr, 

 som jag forut, ej kunnat uppta'cka, opp- 

 nade den och fbrsvann; men annu 

 horde jag nagra sekunder hennes lang- 

 samma, hogtidliga fjat; derefter fojl 

 allt tillbaka i sin forra stillhet och in- 

 genting storde min sonin." 



G. hade berattat oss silt afventyr 

 med sa mycket allvar, att vi icke va- 

 gade skratta. Vi fordubblade endast 

 vara boner, att, fa vela den dyrbara 

 hemligheten, som anden skulle hafva 

 anfortrott honom men ha-n kunde 

 ej formas dertill. 



Snart spriddes ryktet, att lo'jtnant G. 

 hade sett marggrefvinnan, rch vara for- 

 man skfimtade derofver. Ryktet kom 

 till beffilhafvaren for artilleriet, divi- 

 sionsgeneral Dulauloy. Han forundra- 

 de sig, att en sa utmarkt officer som 

 G. kundo tro pa spoken, och kallade 

 honom till sig; men G. pastod sig full t 

 och fast ha sett marggrefvinnan, och 

 forsakrade generalen, att de medde- 

 landen, hon gjort honom, voro af den 

 yttersta vigt. Generalen talte med en 

 af kejsarens kammarherrar. Denne la't 

 bjuda G. till sig, men kunde ej fa veta 



mera, an ri visste. Vid passande till- 

 falle blef historien foredrogen kejsar 

 Napoleon, som mycket a'Iskade det un- 

 derbara; han Shorde den med noje 

 och log, men sade ingenting. Tva da- 

 gar derefter kallades li'.jtnaut G. till 

 kejsaren. 



Na, ni har da sett marggrefvinnan?* 

 fragade honorn Napoleon vid in- 

 tradet. 



Ja, Sire. 



"Vill ni beratta mig ert a'fventyr? 



Sire, endast for er kau jag om- 

 tala hvad hon anfortrott mig. 



Pa ett tecken af kejsaren afla'gsnade 

 sig alia, som voro i rummet, och G. 

 arnade borja sin berattelse, da Napo- 

 leon visade detta" allvarsamma ansigte, 

 for hvilket kronorna pa konungai'nes- 

 hufvuden darrade. 



j>Omojligen lar ni knnna inbilla er, 

 att jag skall satta tro- till er lojliga r 

 absurda saga." 



Sire! svarade G.. utan att 

 komma ur fattning jag skall icke 

 sa'ga eders maj:t nagot annat an san- 

 ningen. Jag begriper icke hvad som 

 skett; men allt, hvad jag har att sa- 

 ga, har jag sett och hort. 



Jag vill hora er. 



Lojtnanten" berattade nu hvad vara 

 la'sare redan veta, men tillade foljande, 

 sasom taladt af marggrefvinnan. Ni 

 tjenar en stor man; for honom ligger 

 en omatlig framtid af Sra. Sa vida 

 hans lyetnad efter denna ara icke for- 

 leder honom till daraktiga foretag. kan 

 han sasom lagstiftare bfvertraffa aldre 

 och nyare tiders slb'rste man: redan 

 b'fvergar han dem sasom krigare. Snart 

 skall cesarernas dotter dela hans sang 

 ooh ba'ra den kejserliga kronan; en son 

 skall betrygga hans thron ; men der- 

 efter ma han lata krigarens svard hvi- 

 la, lemna Tyskland och hela Norden 

 i fred, befSsta sin makt och arbeta pa 

 sina undersatares Ij'cka; ty vid Polen 

 ryta valdiga stormar, blixtaine draga 

 sig tillsammans, ett maktigt eldhafho- 

 jer sig mot himmelen: ma han frukta 

 ett nytt Pultawa och besinna, att han 

 kan do en annu samre dod, an Carl XII." 



Nagra fa dagar efter detta foretrade 

 hos kejsaren forst sedan flera ar 

 forflutit, erforo vi de narmare omstaii- 



