digheterna dervid blef G. kapten 

 och ordon nans-officer hos kejsaren, se- 

 dan baialjonschef, ofverste m. m., och 

 blef slutligen en af Frank rikes utmark- 

 taste generaler. 



Den hastiga lycka, lojtnant G. gjor- 

 de. och den han> for o'frigt fullkomligt 

 fortjenade, har, som man pastar, sin 

 grtind i nu anforda berattelse: afven 

 lormena alia, som omgafvo kejsaren 

 pa nara hall, att han forst genom detta 

 afventyr blef bragt pa den tanken, att 

 begara en erkehertiginna af Osterrike 

 till gemal. 



Man kan livad man \ill 



Lustspel i tv& akter 



af 

 Scribe och J. L. Heiberg. 



Forts, fr. foreg. numraer. 



Adertonde Scenen. 

 Uertiginnan ensam. 



Herlig. Stackars grefve! Han kan verk- 

 ligen mista forstandet. Matte kouungen 

 blotl kunna skydda sig; grefven liir val 

 s'atta himmel och jord i rorelse for all la 

 reda pA honom. Emedlerlid ar jag nu 

 orolig ol'ver att jag Aterigen ar allena liar 

 pa slottet. Om min forvagne lojtnanl skulle 

 visa sig under grefvens franvaro! Hans sista 

 yttranden kan jag ej glomma : "inom tvcn- 

 ne limmarr, sade han, rfar ni aterse mig. 

 Del begynner redan morkni . . . Ah, 

 det har ingen fara ! Ute ar (let annu tem- 

 ligen ljust. (Gar till fonslret och ser ut.) 

 Na, min Gud ! Del ar ju han, der komuier 

 han! . . . Det ar dock allt for mycket; en 

 sadan djerfhet ar utan like! Till all lycka 

 kan jag vara lugn; ty jag har gifvit str'an- 

 ga befallningar till mitt folk, all icke pa 

 nSgot vilkor slappa honom in. Likvisst 

 klappar mitt hjerta fortare, d3 jag vet, att 

 han star dernere under altanen! (Ser ut) 

 Na, Gud forlat mig, jag tror att han kry- 

 per upp pA muren! Och grefven, som ar 

 Lorta . . . Om jag ropade pa hjelp, kunde 

 han skramma sig, halka med foten, falla 

 ned och sl5 ihjal sig. Det vill jag anda 

 ej hafva pS mitt samvete . . . Han kommer 

 bestandigt narmare och narmare ; hvad skall 

 jag val gora?... Om jag skuHe bedja min 



lante komma hit i mitt stalle?... Min 

 tante! Nagot fuller mig in! Ja, det ar rat- 

 la saltet alt saga honom sanningen. Del 

 ar s8 mSrkt har i rummet; han skall ej 

 m'arka min lisl . . . Ah, jag ser redan fjad- 

 rarne pa hans halt. Forl borl ! (Hon sprin- 

 ger in i elt sidorum.) 



Niltonde Scenen. 



Ruy Gomez kommer fran allanen 



in pa scenen. 



Gomez. Nu ar jag ater har, och ko- 

 nungen ar i siikerhet. Det var ingen lalt 

 sak, men allling har gait hra; jag tror in- 

 te att man sa latt skall fa reda pS honom 

 der jag gomt honom. Allt gar forlralfligt 

 och hadanefler skall det ocksa gora det, 

 ty man kan hyad man vill. Lat mig na 

 tanka efter hvad vag jag skall ga for alt 

 komma till herliginnan. (Lagger oral till 

 dorren pS det rum hvarest hertiginnan gick 

 in). Jag hor en rost; del ar hennes. Vis- 

 serligen har jag bloll hort den .en gang 

 forr, men jag misslager mig icke: jag skul- 

 le kanna igen den ihland tusende. Jag vill 

 ga dit in (Dorren oppnas och herliginnau 

 kommer ut, forkladd med Uonna Cahreras 

 halt, kappa och glasogon. 



Tjugonde Scenen. 

 Ruy Gomez. Herliginnan. 



Gomez (afsides) Hvad ser jag! Det ar ju 

 detsamma frunlimmer som jag sag da jag 

 hoppade ned frAn muren. tanlen Donna 

 Cabrera. 



Herlig. (med forstalld rosl) Hvem 3r 

 der? En ung man. Hvad soker ni, med 

 hvem vill ni lala? 



Gomez. Sennora! Jag ber om forlMelsc. 

 Jag kom for an ... 



Herlig. (afsides) Han kommer till korta. 

 (liogt) Na, sa forklara eder da, om rii ej 

 vill alt jag skall tro det ni kommil i en 

 dalig afsigl. 



Gomez. Jag! (afsides) Jag onskade fan 

 loge henne! 



Herlig. Ja, just ni. Nu kanner jag 

 igen er! Ni ar ju den der narren, som 

 alltid springer efter min brorsdolter. men 

 nu kommer ni for sent. Hon visits icke 

 mera hiir pa slotlet. 



Gomez. Hvad hor jag! 



Herlig. Som jag sager; hon har rest 

 h3rifran: saledes ser ni att ni ej bar nS^ 

 gonting bar. att gora. 



