349 



ogonblicket iir del mig nog att vela, att 

 edert lijerta ar frill; eder person skall af- 

 ven snarl vara fri; ilerlill belief ver jag ej 

 mer an ire clagar. Farval! (gar uLgeuom 

 fonstret.) 



Herlig. Men vill ni iule vara sa god 

 och ga den riilta vagen. 



Gomez. Mycken lack, Sennora ! Jag iir 

 redan sa van vid denna. (Forsvinner) 



Herlig. (afsides) Delia gar naslan for 

 langt. Tre dagar aio er saledes nog for 

 alt hindra milt giftermal? IN'a viil, jag vill 

 forkorla liden. Ni skall ej 1'S mer an ire 

 limmar . . . Jag hor nagon . . . Del ar 

 grefven ! 



Tjugoforsla Scenen. 



Hertig. Grefven inlrader frftn fondon. 



Slraxt efter Donna Cabrera. 



Gref. (i dorren, lill sill folje ulaufor) 

 Ni maste fortsalla cdra el'terspaningar at 

 Biolsatt sida. Jag kommer straxt efler. 



Donna Cabrera. Ar del verkligen san- 

 ning alt bans majesiiit konungen ar borla 

 ocb att man ej kan aterfinna bonom? 



Gref. Del ar lyviirr sannt. Hvad skall 

 drollningen saga? Hvad skall hela Spanien 

 tanka? 



Herlig. Man skall nog aterfinna honom. 



Gref. Alt delta just skulle handa da 

 jag tankte pa gladje ocb lycka, da jag v;sr 

 sysselsatt med tillredelserna lill mill brollop! 



llerlig. Na viil, vi vilja paskynda brol- 

 lopet. 



Grcf. Hum? 



Donna Cab. Rail tankt, Mathilda, myc- 

 kel ritlt. 



Gref. For denna godbet tackar jag er 

 af hela mitt hjerta. Man talar om krig, 

 kansko maste jag snart draga bort for att 

 taga befal ofver armeen; huru ljuft alt 

 da bara namn af er gemal. 



Herlig. Latom oss slraxt gifva befall- 

 ningar at rain Capellan. 



Tjugoandra Scenen. 

 De forra. En tjenare. 



Tjenar. Haiule ar en boncle sbui bef- 

 all fa lala med herr grefven; ban sagcr 

 att ban medfor underraltelser om bans ma- 

 jeslat konungen. 



Gref. Om konungen! Lat bonom komma 

 in, pa ogonblicket. (Tjenaren gar efter 

 att hafva oppnai dorren for Ruy Gtynez, 

 forkladd som boode). 



Tjugotredjc Scenen. 



Grefven. Herliginnan. Donna Cabrera. 

 Ruy Gomez. 



Gomez. Grefven af Santa Cruz? 



Gref. Del iir jag. Tala, min viin, forl!'- 



Gomez (betraklande bonom) Ar del ni? 

 (skrattar) det iir da inle sannt. 



Gref. Hvad vill det saga? Hvad skrat- 

 tar du al bondlurk? 



Gomez. Jag skrattar; ... jag skrattar 

 nar jag ser pa er. 



Gref. Oforskamde ! (hertiginnan bailer 

 honom lillbaka ocb lalar sakta med honom). 



Gomez. Aldrig kunde jag iro alt ban 

 vore Grand af Spanien, general och en 

 konungs bofm'aslare. 



Donna Cab. Hvarfor icke? 



Gomez. Sa ser ban inle ut. 



Herlig. (afsides, belraklande Gomez) Det 

 ar da en besynnerlig menniska. 



Gref. (till Gomez) Lat oss nu f hora 

 edert arcnde. Ni bar ju nagot alt saga 

 ifrau konungen? 



- Gomez. Jy, ban bar bedt mig lemna 

 eder delta href. 



Gref. Ett bref frfm bans majestal! Men 

 sa gif mig del da. (Han rycker det ur Ruy 

 Gomez band och laser hogt). Min kara 

 hofmastare! Sedan jag skiljdes ifran er bar 

 jag inle haft ledsamt en enda minut . . . 

 Hvilket lyckligl temperament! . . . For nar- 

 varande gor jag en resa, sa viil for alt 

 samla kunskaper, som for att roa mig. PS 

 dessa tva dagar bar jag lart mera an ni 

 lart mig pa tva ar. Jag lycker derfore 

 all ni icke borde hafva lagit sa slranga 

 matt och stcg for att Anyo bemakliga ep 

 min person. Det ar jus"t icke edert fel att 

 jag ej brulit halsen af mig . . . Brutit hal- 

 sen! Store Gud! 



Gomez. Jesus ! 



Gref. Hvarje forsok att laga reda pS 

 mig der jag gomdt mig ar onylligt. Dea. 

 man jag sander er skulle bellre lata hanga, 

 sig iin ban skulle forrada mig . . . 



Gomez. Ja, det ar sannl. 



Grff. Jag kunde hafva lust alt forso- 

 ka det. 



Gomez. Det lonar icke modan. 



Gref. Som jag bar ett mildt och godt 

 bjerta orb som jag shitligen maste aler- 

 vanda lill Madrid, s5 vill jag gora er elt: 

 forslag, som jag ar saker pa att ni 2r fer.-. 

 nuftig nog att antaga. Jag lyoker jusi 



