360 



att jag redan ar tillra'ckligt profvad," 

 och harvid frambroto slutligen de lange 

 aterhallna tararne. 



Inom -sig gaf Stephen sig sjelf en 

 hel niangd straffbenanmingar, hvari- 

 bland omanlig, usling och odjur voro 

 de lindrigaste: men liogt sade han 

 blott: 



"Jag vet det, Margaret forlat 

 niig," oeh bonen var knappast uttalad 

 ion 1 an den blef uppfylld; jag formo- 

 dar det alminstone, ty handen lades 

 ater fBrtroligt i hans. Han fortfnr : 

 jiDet varsta aterstar dock: jag bar be- 

 slutat att soka mig ut till Indien, och 

 kapten bar lofvat att skaffa mig ar- 

 bete som verkmastare eller dylikt, sa 

 snart vi kornma i land. Det ligger 

 ingen fornedring haruti," sade han med 

 .styrka. "Val hade jag hoppats att 

 kunna borja hogre upp; men jag bar 

 aldrig skytt arbete. och jag vill visa 

 att en gentleman kan gora ett lika 

 godt dagsarbete som nagon annan. 

 Jag bar strafvat forr bland dam och 

 sot och olja, och jag kan gora det 

 an. Jag kanner mitt yrke i grunden, 

 dess lagsta fom dess hogsta grenar: 

 detta ar bai-c* att borja fran borjan 

 igen, och jag ar ung och stark." 



Ja, du har nog ra'tt.n sade den 

 stackars Margaret, men mera fick hon 

 ej ofver sina lappar. 



"Jag skall aldrig glomma dig, Mar- 

 garet : tjngo ar skola mahanda gaom, 

 innan vise hvarann igen, men a'nnu da 

 skal] jag vara din, blott din. 



Margaret log, men denna gangen 

 var det ett trostlost kampande, stac- 

 kars leende. Da skall jag vara gani- 

 Hial och vissirad, Stephen." 



"livad betyder de'," svarade htui, 

 rned en trofast och kfirkksfull blick. 

 "Du ma hufva blifvit gantmal och vi'ss- 

 ad, tard och .skrynklig, men du skall 

 for rnig forblii'va mera an uugon an- 

 nan qvinria.j? 



Nu viinde de sina sleg ater tillbaka 

 mot kyrkai). 



Hor mig, Stephen; jag vill ej bindu 

 dig med nagot lofte; vi vilja fulja 

 vara egaa hjertans ingifvelser. Vi 

 hafva verlden for oss och Gud med 

 oss, sade hon. 



De gingo tigande en liten stund. 



Vi maste nu skiljas, dyre Stephen." 



"Fartyget gar till segels i morgon." 



De stodo sorgset stinande mot graf- 



stenarne; en atmost'er af fukt och for- 



multniijg omgaf den) pa alia sidor; 



der fanns ingenting varmt och lef- 



vande, mer an karleken och det una- 



O 



dornliga hoppet mom deras egna bjer- 

 tan; men dessa segrade a'fven i denna 

 sorgens stimd. Han slot henne i sina 

 airnar, tryckte en sista kyss pa hen- 

 nes lappar och lernnade henne ater 

 fri. Nasta ogonblick var han borta, 

 Och sa skiljdes de med svidande hjer- 

 tan, fruktande, sasom manga ung*a al- 

 skande fore dern, att tidens timglas 

 eller dodens lia skulle atskilja dem 

 for detta lifvet. 



Forts. 



Anekdoter. 



Landtmannens frieri. "Du Peter t 

 Jag vill gif'ta mig med en af dina tre 

 flicker." 



"Hvilken vill du da ha?" 



"Ah ! den som far storsta hemgiften.n 



"Jag gor ingen skillnad hari utan 

 gifver den tna sa nijcket om den 

 andra." 



"Na sa kan det ocksa vara for mig 

 detsamma, ge mig hvilken du vill." 



Prisuppgifter. 



Charad N:o 44. 



Mitt fiirsta du pa gatan hoptals fiimer, 

 Men afven iLlanci' perlor och bland gull 

 Ratt ofta i ett undanlast sfhaful), 

 Samt afven i en kakelugr:, som "brinner. 

 Mitt andra emot kold och storm och regn 

 Och ouda iiieuniskor forlana hrgn. 

 East ar dock nar mitt andra ar mitt held, 

 Tank et'ter och din gissning skall ej fela. 



Pris : 



En vacker gravyr, 



Losningar emottages till d. 15 Januari 1861. 

 Prislottningen eger rum d. 25 Januari 1861. 



STOCKHOLM. TKYCKT HOS J. & A. KII8, I860. 



