362 



Konung. Prat! Hvem skulle val do tor 

 sa litetV 



Gomez. FSrran jag skulle misla henne 

 skulle jag doda grefven, bortfora herligin- 

 nan och lamia eld pa palalset . . . 



Konung. inte sa brad tow ! Du glornmer 

 att palalset trlllior mig. 



Gomez. Dm jag blott hade en van! 



Konung. Ah en van? L5t mig vara 

 din van. 



Gomez. Ni, Sire? Det ar allt for smick- 

 rande. Hvad jag behofver det ar en man, 

 en verklig man . . . 



Konung. Ni val, jag... 



Gomes. En kraflig man, med fast vilja. 



Konung. Hvad ar dA jag? 



Gomez. Ack, Sire! 



Konung. Tala frilt! Hvad ar d5 jag? 



Gomez. Ett barn. 



Konung. Elt barn! 



Gomez. S& saga atminslone alia vid 

 hofvel. 



Konung. De oforskamda ! Jag, som for 

 en manad sedan fyllde femton ar, och som 

 nu kan arises myndig. Hvad skall jag da 

 gora lor att bevisa dem att jag icke ar det? 



GomcZ. Gifva befallningar, i stallet for 

 att emottaga sadana; icke lala alt eder 

 hofmaslare r ederl namn och utan att fr3- 

 ga er . . . 



Konung. Det ar sannt, man fragar mig 

 aldrig. Men det ar bra! Jag skall snart 

 lara dem . . . 



Gomez. Eders majestat kan gora det 

 straxt, om det behagar er. 



Konung. Hvad mcnar du? 



Gomez. Ni ar konung ofver Spanien 

 och Indien, oinskrankt herrskare ofver alia 

 edra undersAler, och ni bar ratlighet att 

 disponera ofver hertiginnans hand. 



Konung. Det ar sannt! 



Gomez. Sire, lat mig fS henne! 



Konung. Du skulle gerna fa henne, om 

 jag icke redan lofvat bort henne St gref- 

 ven af Sanla Cruz. 



Gomez. Men lirollopet bar ju annu icke 

 egl rum. 



Konung. Det ar detsamma! Grefven liar 

 mitt lofte. 



Gomez. Ni kan ju taga det lillbaka. 



Konung. Skulle jag begynna min rege- 

 ring med alt bryta ett lofte? Ocb mot 

 hvcm? Mot en. man, som skulle beskylla 

 mig for otacksamhet och draga sigtillbaka 

 iiria min tjenst. 





Gomez. Sailer ni da s5 stort varde p& 

 att behalla honom uti eder tjenst? 



Konung. Som hofmSstare ma ban resa 

 sin vag, niir ban vill. Men som general, 

 del ar en annan sak. Hvem skulle s5 spm 

 ban ga emol inina fiender och vinna seger 

 ofver dem. 



Gome?.. Oet finnes nagon annan som 

 skulle gora det likasS bra som ban. 



Konung. Nagon annan? Hvflken (U? 



Gomez. Jag, Sire! 



Konung. Du ? 



Gomez. Dei skulle icke vara forsta 

 gangen, jag gjorde det. 



Konung. Hvad vill det saga? 



Gomez. Sire, vardigas lasa delta (gif- 

 ver honom ett papper.) 



Konung. (ognar igenom det) Hvad ser 

 jag! Det ar ju planen till det sista faltta'- 

 get, som sS forl gjorde slut pS kriget. 



Gomez. Jag liit lemna den t grefven 

 Ulan att namna mitt namn. 



Konung. Utaf hvad skal gjorde du det? 



Gomez. Emedan jag fruktadc, att hans 

 stolthel skulle fork as la en simpel lojlnanls 

 id^er. 



Konung. Men da ar det ju dig, som 

 jag bar alt tacka for derma vigtiga scger? 



Gomez. Ja, Sire! Tro blott icke att 

 det skall stanna dervid. Utnamn mig blott 

 till general, och ni skall fS se! 



Konung. General, vid alia helgon, du 

 bar bra dtom. 



Gomez. Man mSste v'al begynna med 

 nSgot. 



Konung. Det ar sannt, ocb som du i 

 sjelfva verket redan vunnit Ptt slag . . . 



Gomez. Jag skall vinna manga flera! 

 Sire, om ni blott ville taga makten ifrSn 

 alia dem, som utofva den i edert namn; 

 om ni ville jaga alia dessa gamla odugliga 

 och skenheliga hofman pa dorren och sStta 

 unga, kraflfulla man i deras stalle, mau 

 som hafva hj^rta i brostet, som aro arliga 

 och konungen tillgifna, da skulle ni f5 se 

 alt det i hela Spaniens rike ej skulle finnas 

 en menniska som ej valsignade er. 



Konung. Tror du det, Ruy Gomez? 



Gomez. Om jag tror det? Ni skulle 

 sjelf snart blifva ofvertygad dernm, A& ni 

 tinge bora de enlhusiastiska bifnllsrop som 

 skulle emottaga er dfverallt bvarest ni vi- 

 sa de er. 



Ah, det skulle vara skdntl 



