368 



inaten att vilja pasta det. Ar jag da 

 lost fran rnin ed? 



Margaret uppslog sina ogon med en 

 illparig blick. sum kunnat ofversattas 

 salunda: Et tu Brute! 



Jag forstar," infoll ban och tog en 

 bekymrande ofversigt af sin korpulenta 

 figur. Vi lara val i den vagen bada 

 hafva rnycket att forlata hvarann." 

 Der begardes inga forklaringar, ty der 

 voro inga att ge; men bada kande sig 

 utomordentligt lyckliga. 



Skola vi lernna detn sa? Ack ! J 

 unga iilskande, skullen J kunna anse 

 det mojligt, att denna lyckliga vackra 

 qvinna, full af lif och helsa, a'r den 

 Margaret Meriton. sorn, tjugo ar forut, 

 var domd till skiljsrnessa, ovisshet och 

 arbete for brod; eller att den gndlynte 

 mannen, sa frank, sa jovialisk och vid 

 sa godt hull ar den landsflyktige al- 

 skaren? Fatten mod inenskorna 

 do och maskarna ata dem *butnot 

 for love.* De hade bada gjort sin pligt, 

 icke med dyster tungsinthet eller kaii 

 slutenhet, utan med noje och framgang., 

 och deras kat eK blomstrade skout om 

 ock sent. Mahanda finns det, af alia 

 naturens gafvor, icke nagon som gor 

 ett sa godt intryck pa oss som den 

 allvarliga, men ljufva skonheten afen 

 frisk hostblomma, hvilken gla'der yara 

 ogon annu sedan sommaren flytt och 

 viaterns kyla ar i antagande da him- 

 len blir blygra och mulen och var mo- 

 der jorden stelnad, kail och liflos. 



Aiielidoter. 



Den oformodadelyckan. Forngra 

 ar sedan hande sig i Irland, att en 

 sk-adespelarc blef hastigt sjuk, hvari- 

 genom direktoren ofver truppeu blef 

 tvungen att gifva hans roll .;it en an- 

 nan, som af publiken uthvissladfs hvar 

 enda afton, ban visade sig. Pjesen 

 hade tre akter, och han skulle vara 

 med i dem alia; men att la'sa ofver 

 rollen anda till slut, det ansag han for 

 ett ofverflodsarbete. *Jag kan icke 

 flnnan tankte han nhvarfore jag 

 skall braka min hjerna med alia tre 

 akterna, dti den otacksamma publiken 

 va"! acda, nu som forr det iir nog 



med tva, handa hvad det vill ! Sagdt 

 och gjordt. Spektaklet borjas, och 

 den arme synd'aren upplSdeius for for- 

 sta gungcn i sin lefnad. "Mitt ode vill, 

 att sjelfvu min lycka skall forvandlas 

 i olycka" tanker han. "Hum skall 

 detta slufas?" Ju laugre han s])elar, ju 

 mer tilltaga bifallsyttringarne hans 

 olycka ar gifven. Nu kommer den 

 beniga tredje akten. Da ar skadespe- 

 laren ense med sig sjelf. Han fram- 

 tra'der och sager till askadarne: Mina 

 Herrar! kanske torden J nu forlata mig, 

 om mitt minne sviker men sa fullt 

 och fast ofvertygad har jag varit, att 

 af edra siffletter och stfifvelklackar blif- 

 va utvist fran theatern, redan fore an- 

 dra aktfns slut, att jag icke gjort mig 

 modan, att lara den tredje. * Man 

 tanke sig effekten af denna exempel- 

 losa oppenhjertighet! Skadespelaren 

 njot en verklig triumf. 



Ur en olyclclig qvinnas dagbok. 

 "Den 10:de November kom min man 

 aterigen forst den ll:te kl. half fern 

 pa morgonen hem. 



Pristippgifter. 



Charad N:r 45- 



Ack, nar barnet gor mitt forsta, hvad det da 



ar englaliktl 

 Gor en flicka det mot alskarn blir hans bjet- 



ta gladjerikt. 

 Du mitt forsta ser p marken ocb. uti ett 



seltzerkrus. 

 Menskan ar ock af mitt forsta, sa vi se vid 



Skriftens Ijus. 

 Om du rakat bli mitt andra. bort till foreina- 



tet snart 

 Alia dina tankar flyga, flyga med mitt tredjes 



fart.. 

 I hyart htishall vi mitt hela fmna, mindre ellet 



mer: 

 Ofta friska blad ocb. blommor man mitt helot 



pryda ser. 



Pris : 

 En yaeker ffravyr. 



L8sninsar emottagas till d. 15 Jannari 188I 

 Prislattaingcu eger ram d. 25 Januari 1861. 



STOCKHOLM, TRYCKT HOS J. & A. BUS, 1860. 



