47. 







Andra Upplagan. 



NYTT 



1860. 



LORMMAGASIN, 



Utkommer minst 4 ganger i manaden. Pr< nnmeratiouBpriB f6r hela argangeu 3 R:dr K:mt 



eller 25 dre i manaden. 



Han kan hvad man vill. 



l.ustspel i tva akter. 



af 



Serib? odt J. />. Heiberg. 

 (Forts, ooh slut fr. foreg. nnmmer.) 



Gomez. Hvad hor jag! Ardetmoj- 

 ligt att eders majestat . . . 



Konung. Atlyd utan nagra anmark- 

 ningar!... Det ar sannt! Stanna ett 

 ogonblick. Jag vill foist skrifva nagra 

 befallningar (satter sig vid ett bord 

 och skrifver). 



Gomez (afsides 1 . Hvilken forandring! 

 Han, sorn nyss kallade mig sin gene- 

 ral, sin minister, sin van!... Hvad 

 bar da skettr 1 . . . Fallen i onad, redan! 

 Det kan man kalla en favorit, som ej 

 far tid att vacka afund. 



Konung. (reser sig upp och gifver 

 Gomez det papper pa hvilket ban skrif- 

 vit). Tag detta med eder och las det. 



Gomez. Men, Sire, vill ni da ej 

 saga rnig . . . 



Konung. Ingenting, med undantag 

 att ni ar min fange. Inne i rummet 

 far ni tid att lasa. (Han gifver officern 

 en vink: denne och Gomez ga in i si- 

 dornmmet.) 



Tjugonde Seen en. 

 Konungen ensam. 



Konung. (hoppar at' gladje;. Hurra! 

 det gar bra! Hvad jag ar glad 6'f'ver 

 detta iufall! Nu skola vi se, om jag 

 annu ar ett baru. .la sa, min go- 

 da hertiginna, ni alskar en ung kap- 

 ten och ni gifter er ined en gammal 

 general. - Och ni, min kara hofma- 

 stare, ni skulle gerna lata skjuta min 

 basta van, for att han ej skall taga 

 eder brud ifran eder? Vi fa val se! 



Mina goda herrar hofman och mini- 

 strar, J skoleii fa dansa efter min pipa. 

 J tron annu, att man kan fa mig hvart 

 man vill; att jag alltid bailer med 

 den som talar sUt, att mitt bufvud 

 ar en vindflojel, som vauder sig for 

 hvarje vind. Ni misstagen eder, rnina 

 herrar! Vaderflojeln bar stannat, den 

 ror sig icke langre. 



Tjugondeforsta Scenen. 



Kouungen, Drottningen, Hertiginnan, 

 Grefven och en Notarie inkomma. 



Hertig. (sakta till drottningen). Jag 

 vet ej en gang om det lyckades honom 

 att taga till flykten, om han undgatt 

 faran. 



Drottning. (sakta). Var ej oroligl 

 Konungen, min son, bar ju alltid rat- 

 tighet att benada. 



Grefven (till konungeni. Sire! Detta 

 ar det ogonblick da jag, enligt eders 

 majestats iofte, skall fa emottaga dn 

 dyrbaraste beloning for miua tjenster. 

 Hertiginnan af Ascoli och jag kommer 

 for att bedja er att ni skall lata det 

 ga i fullbordan. 



Konung. Ar ni saker pa att jag ej 

 amnar bryta mitt Iofte? 



Gref. Sire derpa tanker jag ej. 

 Kontraktet ar redan uppsatt: jag vill 

 straxt uuderteckna det. (Gar till bordet 

 bredvid notarien och skrifver). 



Drottning. (sakta till hertiginnan). 

 Men, min ba*t;t, ni sager ju indenting? 

 Amnar ni skiifva under? 



Hertig. (sakta). Hvad skall jaggora 

 nar ingen . . . (ser sig om) kommer mig 

 till hjelp. 



Drottning. Ack, min Gud 1 Ni mar 

 ilia; det ar ett fortraffligt skal. 



Hertig. Jag bar lofvat att iutet 

 i skall komma ifran rain sida. 



