381 



stafs dottrar, den skonaste af qvinnor 

 pa sin tid. Brudparet atfoljdes p sin 

 hemfard af Johan och Cecilia till Vad- 

 stena. Der lilldrog sig, att Johan er- 

 tappades en natt i Cecilias rum. Erik 

 i sin h&ftighet. utan att berakna iolj- 

 derna, lat gripa honom och sSnda ho- 

 nom fangslig upp till Stockholm. Man 

 kan lattare forestalla sig fin med ord 

 uttrycka den gamle Konungens djupa 

 harm och missnoje, serdeles 5fver Eriks 

 obetanksamma forhallande. Hvad som 

 eljest kunnat stadna vid ett lost rykte, 

 blef nu genom Eriks tanklosa hand- 

 ling landskunnigt inom och utom riket. 

 I detta sakens skick tog Konungen 

 densamma strangt, sasom konungahu- 

 sets vardighet fordrade- Grefve Johan 

 blef insatt i fangelse. Han hotades 

 med doden. I Sngslig ovisshet om det 

 ode honom kunde foresta, ville hans 

 broder Edzard icke ofvergifva honom, 

 men stadnade qvar jemte sin gemal. 

 En qvalfull angest intog rnodrens hjer- 

 ta, nar ryktet iorde till hennekunska- 

 pen om denna hfindelse; hon sande hit 

 ilande .bud till utverkande af sonens 

 befrielse; sa'ndebud i samma andamal 

 kommo fran flera Tyska Furstar. Pa 

 deras och moderns forboner blef Johan 

 andtligen frigifven efter nio manaders 

 fangelse, sedan han offentligen med ed 

 bedyrat sin och Cecilias oskuld och 

 heligt lofvat att icke tanka pahamnd. 



Eriks obefanksamma forhallande sa 

 i det ena som det andra bekymrade 

 mycket den gamle Konungen. Pa hans 

 forebraelser och faderliga formaningar 

 svarade Erik med haftighet och lat sin 

 fader forstd, att han icke sa borde 

 skrifva till Arfkonungen som till sina 

 fogdar. Detta trotsiga oforstand grep 

 Konungen djupt i sjalen. Kare son 

 Erik, skrifver Konungen till honom 

 fran Arboga den 25 Mars 1560, du 

 skickar oss mangahanda skrifvelser. 

 Gud allsmaktig vet, med hvad gla'dje 

 vi dem lasit hafva, eller med hvad 

 grund vi skulle dem ratt kunna forsta, 

 ulan med var hogsta och storsta hjer- 

 tans sorg och bedrofvelse. Sa vele vi 

 dig for Guds Sons Jesu Christi dod 

 och pina skull formant hafva, och efter 

 den sonliga karlek och lydnad som 



alia fromma barn bora hafva till sina 

 fora'ldrar, att du ville afsta med sadan 

 martering, som du din gamla fader be- 

 lastar med och plagar. Sven Elofs- 

 son berSttar, att han sett stora tarar 

 rundeligen tillra neder at Konungens 

 kinder, d& han stod och talte med 

 Drottningen om tilldragelsen i Vadstena 

 och sonen Eriks forhdllanden, icke 

 sasom hos honom funnits radsla och 

 feghet, utan han angslades derofver sa 

 svara och svarligen i hjertat, att talet 

 derom tryckte honom ut tararne af 

 ogonen." 



Samtidigt harmed kommo till Konun- 

 gen manga varningsskrifvelser med un- 

 derrattelser om de anslag, som mot 

 honom forehades, och att Christian II:s 

 slSgt och va'nner bekommit ett stort 

 anhang och aktade med krigsmakt hem- 

 soka Sveriges rike. Konung Christian 

 III i Danmark dog Nyarsdagen 1559, 

 och hans son Fredrik visade motSve- 

 rige en afvoghet, som icke samman- 

 stamde med den naboeliga, mellan ri- 

 kena upprattade vanliga forening. Gu- 

 staf maste patanka, att halla sin har 

 och flotta i beredskap, och han skref 

 till sina fogdar och befallningsman i 

 Sodermanland och Nerike, att efter den 

 farliga lagenhet, som nu hordes och 

 pa farde vore. de skulle lata brygga 

 och baka det mesta 61 och brod, som 

 hvar och en af den spannmal, synner- 

 ligen den som la'ngst legat, hade rad 

 och arnne till. Sa manga pa en gang 

 sammanstotande bek^ymmer och sorger 

 tSrde hardt pa den dldrige Konungens 

 sista krafter. Den 24 April 1560 in- 

 sjuknade han pa Juleta gard i Soder- 

 manland, "af en hastig feber eller skalf- 

 va." Da efter nagra dagar han ater 

 kande sig stark nog att kunna fordra- 

 ga friska luften. begaf han sig derifran 

 den 7 Maj till Kungsor, der han hade 

 sina galerer och hapor liggande, drog 

 sa in i Malaren omkring pa oarne, 

 sasom han vanligen plS^ade under den 

 vackra arstiden. Den 25 Maj kom han 

 till Eskilstuna. Da anlande dit hans 

 son Johan, som jemte Sfen Eriksson 

 Lejonhufvud och Johan Axelsson Bjelke 

 statt i spetsen for den <ill England af- 

 fardade kostsamma beskickning i Her- 



