97 



er Vinter, altsaa naar Solen staaer paa den modsatte Side 

 af JSqvator, er Himmelen stedse klar, Passatvinden blaeser 

 med stor Regelmaessighed, Luften er tillige meget ter, og 

 Trseerne tabe deres Blade. Henimod Foraarsjevndegn 

 bliver Luften fugtigere, og Traeerne begynde at skyde 

 Blade; Passaten aftager i Styrke, og af og til indtrasder 

 Vindstille. Snart vise sig store Skymasser paa den Deel 

 af Horizonten, der ligger ^Eqvator naermest, det lyner af 

 og til, i flere Timer blaeser Vinden i modsat Retning af 

 Passaten, og Luftelektriciteten tager til isaer henimod 

 Aften, hvilket er et sikkert Tegn paa, at Regntiden naermer 

 sig. Der danner sig da ved Jordskorpens staerke Op- 

 varrnning en opadstigende Luftstrem, der ledsages af de 

 samme Phaenomener, som vi kjende fra den forrige Zone. 

 Himmelen bliver da, i Begyndelsen kun om Eftermiddagen, 

 naar Varmen er staerkest, overtrukken med Skyer, og der 

 indfmder sigRegn, men paa den Tid, da Solen staaer naermest 

 Zenith, regner det ogsaa om Formiddagen, og mod 

 Slutningen af Regntiden indfmder Regnen sig igjen kun 

 om Eftermiddagen. Natten er i nogle Egne i Almindelig- 

 hed klar, i andre regner det da, undertiden endog meer 

 end om Dagen. 



Da Regntiden falder sammen med Solens Culmina- 

 tion, og denne i Egnene naermest Vindstillets Region ind- 

 traeder to Gange om Aaret med laengere Mellemrum, saa 

 liar man ogsaa der to Regntider og to terre Tider om 

 Aaret. Denne Zone med to Regntider straekker sig paa 

 den nordlige Halvkugle omtrent fra 5 til 15 eller 18 

 n. B. og paa den sydlige Halvkugle fra 3 til 15 s. B. 

 Da Solens Culmination indtraeder til forskjellig Tid efter 

 den geographiske Brede, saa indfinder Regnen sig ogsaa 

 i denne Zone til forskjellige Aarstider, og da Tidsrummet 



7 



