66 



naar de komme i Masse, en betydelig kuldegjerende Ind- 

 flydelse saavel paa Vandet som paa Luften. I et Tilfaelde 

 sank saaledes paa et Skib, der endnu var to Semile borte 

 fra en saadan svemmende Ismasse, Thermometret pludse- 

 lig i Luften fra + 4,3 til + 2,1, og i Vandet fra ~h 10 

 til 4- 2, 1. Efterat man havde naaet Isen, viste det i Luf- 

 ten 2,t og i Vandet 3,9, og da Skibet var kom- 

 met forbi den sidste Isblok, steg det igjen til -j- 5, 5 i 

 Luften og til -+- 2,1 i Vandet. 



At ogsaa Landets H0ide over Havets Niveau yttrer en 

 kjendelig Indflydelse paa Temperaturen , er en gammel 

 Erfaring; jo heiere man stiger iveiret, desto mere aftager 

 Varmen. Dersom Atmosphaeren overall var lige taet og fik 

 al sin Varme umiddelbart fra Solen, saa maatte de everste 

 Luftlag vaere varmere end de nederste, fordi Solstraalerne 

 ere mindre svaekkede, have afgivet mindre Varme, naar 

 de naae hine, end naar de naae disse. Men Luftens Taet- 

 hed aftager med den tiltagende H0ide, og jo tyndere den 

 er, desto sterre er dens Varmefylde; dernaest er Udstraa- 

 lingen til det iskolde Verdensrum sterre fra de everste 

 Luftlag, fordi de ligge dette naermere, og endelig kommer 

 den ved Tilbagestraaling fra Jorden erholdte Varme jo 

 meest de nederste Luftlag tilgode, Af de Resultater, man 

 paa forskjellige Luftreiser er kommet til, fremgaaer, at 

 Varmen aftager hurtigere i de lavere Ilegioner end i de 

 heiere, og at Forskjellen paa Aarstiderne er mindre. 1 ) 



Ofte kunne dog lokale Forhold foraarsage mere eller min- 

 dre betydelige Afvigelser fra denne Regel. K10fter og snaevre 

 Dale f.Ex., der ere saaledes beliggende, at Solstraalerne enten 



l ) See dette Tidsskrift, Bd. 3, Pag. 429. 



