55 



boerne under JEqvator vansmaegte under den tropiske 

 Sols gledende Straaler, medens ved Polerne i den sterste 

 Deel af Aaret Alting stivner af Kulde, er bekjendt nok, men 

 saaledes bar del ikke vaeret til alle Tider. lflge de ved 

 Undersogelse af Jordskorpens forskjellige Lag indvundne 

 Resultater, er det utvivlsomt, at Jorden engang bar vaeret 

 en smeltet, gledende Masse, der, omgiven af Atmosphaeren, 

 som indeholdt alt Vand i Dampform , bevaegede sig om- 

 kring Solen i det, efter en omtrentlig Beregning, idet- 

 mindste 40 kolde Verdensrum. Ved at udstraale Varme 

 til Verdensrummet afkeledes dens ydre Dele efterhaanden 

 meer og meer og sterknede til en fast Skorpe, paa hvilken 

 en Deel af Atmosphaerens ved Afkelingen fortaettede Vand- 

 dampe slog ned som Ilegn. Saalaenge den ydre sterknede 

 Jordskorpe endnu var saa tynd, at en betydelig Varme- 

 udstraaling fandt Sted igjennem den fra det gledende 

 Indre og forheiede den omgivende AtmosphaBres Tempe- 

 ratur, herskede der overall paa Jorden et tropisk Klima, 

 idet den fra Solen modtagne Varme blev en forsvindende 

 Sterrelse i Sammenligning med den, der udgik fra selve 

 Jorden; men efterhaanden som Jordskorpen ved fortsat 

 Afkeling tiltog i Tykkelse, formindskedes ogsaa den indre 

 Jordvarmes Indvirkning paa Dunstkredsen, og nu er den 

 saa ringe, at den er for Intet at regne i Sammenligning 

 med den Varme, som Atmosphaeren modtager fra Solen, 

 idet den efter Fourriers Beregning ikke engang forheier 

 dens Temperatur ^ Grad, og Solen bliver saaledes saa- 

 vel Atmosphafirens som Jordskorpens vaesentligste Varme- 

 kilde. 



Den Varmemaengde , som et givet Sted modtager i 

 Aarets Leb gjennem Solstraalerne , er ikke afhaengig af 

 Solens Afstand fra Jorden, thi netop naar denne er mindst, 



