148 



Hvirveldyrene, ere de i Videnskabens Aarb0ger optagne 

 Tilfaelde af saeregne Opfostringsforhold blevne foregede 

 med et Par interessante lagttagelser. Den ene er A g a s s i z's 

 Meddelelse om Redebygning og Ynglepleie hos adskillige 

 amerikanske Ferskvandsfiske, hvorved vi dog ikke ville 

 dvaele her, da den fornylig er behandlet af Prof. Reinhardt 

 i Dansk Maanedsskrift. Den anclen angaaer nogle syd- 

 amerikanske Levfreer, hos hvilke der er opdaget et 

 Opfostringsforhold, som minder om Pipatudsens. Hos 

 Pungfroen (Notodelphys ovifera) fmdes der bagpaa 

 Ryggen en aflang Spalte, der f0rer ind i en Hule, som 

 straekker sig langt fortil under Ryghuden og belt ned 

 under Bugen; den kan tsmkes fremkommet ved, at Paddernes 

 sadvanlige tynde og 10st om Kroppen sluttende Hud blev 

 kraenget ind bagfra og fra Ryggen, saa at den dannede 

 en Pose, og den kan betragtes som et Modstykke til den 

 Pung, som visse Pattedyr (Pungdyr) og Fiske (Seheste) 

 baere under Bugen. I denne Hule eller Pung fandt Dr. 

 We inland Here forholdsvis store .-Eg, i hvilke Fostret 

 allerede var udviklet, og det er altsaa aabenbart, at den 

 gj0r Tjeneste som Opfostringshule for Yngelen. Efter 

 Analogien med Pipaen og F0dselshjaelperfr0en maa man 

 antage, at denne Opfostring ikke gaaer for sig i Yandet, 

 ja det er ikke umuligt, at denne Art slet ikke gaaer i 

 Vandet, ikke en Gang for .at JSgenes Befrugtning kan 

 gaae for sig der, saaledes som dog de fleste Padder gj0re. 

 Man maa fremdeles antage, at det er Hannen, som bringer 

 jEgene ind i Hunriens Rugepose, og efter al Sandsynlighed 

 vil der hos Hannen ikke vaere Spor til nogen lignende 

 Dannelse. Derimod kan man endnu ikke vide med Vished, 

 om det hos Hunnen er en vedvarende Indretning, eller 

 om den kun udvikler sig midlertidigt, naar den skal 



