184 



taenkes paa nogen naturlig Besaaning, ferend Kristtornen 

 er aldeles udryddet. I det sydlige Jylland er den ikke 

 sjelden isaer i Strandskovene , saaledes paa Dreiensodde 

 ved Mundingen af Kolding Fjord, men forekommer dog 

 ikke i alle Skove. Laengere mod Nord bliver den stedse 

 mere sporadisk, men kan forfelges ligetil Meelholt Skov i 

 Vendsyssel, som sandsynligviis er dens Nordgraendse i 

 Jylland. Ogsaa mod Vest er Kristtornen i Ai'tagende; 

 den forekommer meget sporadisk i Skovene inde paa 

 Halvaen, saaledes ved Jarls, ved Estrup (mellem Kolding 

 og Ribe), paa Himmelbjerget, i Frysenborg Skoven, og den 

 synes her inde i Landet ikke at gaae saa heit mod Nord 

 som i Strandskovene*), hvor den foruden i Meelholt Skov 

 findes i Hals og H0stmark Skove. Ogsaa mod 0st er 

 Kristtornen i stark Aftagende. Paa Als fmdes den saa- 

 ledes paa den sydlige og vestlige Deel af 0en (t. Ex. i 

 Senderskoven og i Blomeskobbel), men mangier i den store 

 Skov, som daekker Kysten med enkelte Mellemrum i en 

 Straekning af 2 Mile, hvoraf Stersteparten for nservaerende 

 Tid kaldes Narreskoven. I det vestlige Fyen er Krist- 

 tornen i Strandskovene Syd for Middelfart ligesaa almindelig 

 som i de slesvigske Skove, men er forresten en Sjeldenhed 

 i Fyen, hvor den ikkun kjendes fra Einsiedelsborg, Nyborg, 

 Faaborg og J^bele ved Bogense, og det synes ikke, at 

 den nu breder sig laengere mod 0st. Det er tvertimod en 

 Kjendsgjerning, at den forhen har vaeret paa Steder, hvor 

 den nu er forsvunden, saaledes paa Thorseng, hvor den 

 var paa Kyllings Tid**). Kristtornen er en vesteuropaeisk 



*) Ogsaa paa Laesa findes den. 



**) De sidste Rester af Kristtornen paa Thorseng forefandt Skovrider 

 C 1 o s for 40 Aar siden i Hegnet ved Veien fra Troense til Valde- 

 mars Slot. Voxestedet paa Ulfshale anseer jeg med Lange for 

 usikkert. 



