156 



Medens B0gen saaledes er traengt op til Jyllands 

 Nordspids, fremtraeder den ikke saa absolut dominerende 

 imod Vest og imod 0st. Paa Halv0en fmdes Vesten for 

 det egentlige Skovbalte en Deel Skove, i mange af hvilke 

 B0gen er fremherskende (t. Ex. i Mattrup Skov), isaer naar 

 Skovene saaledes som Silkeborgskovene ere af betydeligt 

 Omfang; men mange mindre Skove ere her sammensatte af 

 Eeg, Birk og Baeveresp, og B0gen er her enten tilstede i 

 Mindretal, eller ogsaa mangier den aldeles. Dette er 

 saaledes Tilfaeldet med nogle Skove i Sailing, (Eskjaer- og 

 Kaas Skov), H0iriis Skov paa Mors0, Hald Egeskov ved 

 Viborg, Dravit Skov ved L0gumkloster; i mindre Grad 

 gjffilder det om R0dding- og Gram Skov. Det er ikke 

 Jordbundens Beskaffenhed, som her har holdt B0gen borte, 

 thi denne Traeart udbreder sig stedse mere i de vest- 

 lige Skove, men det er Skovenes isolerede Beliggenhed, 

 hvilket vanskeliggj0r Adgangen for B0gen, tilmed da dens 

 Frugter kun med Vanskelighed flyttes fra den ene til den 

 anden Skov. Det er ogsaa derfor, at B0gen mangier i de 

 naturlige Skove paa Born holm, thi denne Traart er 

 paa sin Vandring fra Vest mod 0st endnu ikke naaet 

 saa langt. 



Eg en (Qvercus Robur). 



Egen forekommer deels indblandet i B0geskoven i 

 st0rre eller mindre Grad, deels danner den rene Bestande. 

 Det er maerkeligt, at de rene Egeskove baade forekomine 

 paa en Jordbund, der i Frugtbarhed overgaaer den Deel, som 

 indtages af B0geskoven, og paa Rullestenssand; det F0rste 

 finder fornemlig Sted paa Oerne, det Sidste i Jylland. I 

 de naturlige Egeskove paa Oerne er der store Afstande 

 imellem Traeerne ; Jordbunden kan vaere graesbevoxet, 



