171 



Birkene i Hestmark Skov og i Losemelle Skoven (0st 

 for Tiis 80) naerme sig derimod til den nordiske Hvidbirk, 

 hvilket ogsaa er Tilfa3lde med Duunbirken paa Moserne. 

 Foruden de omtalte Former kan man traeffe paa Birke, 

 som hverkeri baere Skovbirkens eller Hvidbirkens Charakteer, 

 men afvige fra begge, hvorfor Floristerne ogsaa have 

 deelt de tvende Arter (Hvidbirken og Skovbirken) i 

 flere Arter. Men disse skylde sandsynligviis de for- 

 skjellige Voxesteder deres Tilblivelse, og da der existerer 

 saa mange Overgangsformer imellem dem, er det gjerne 

 muligt, at ogsaa Hvidbirken og Skovbirken i Grunden hen- 

 h0re til samme Art, saaledes som denne ogsaa var opfattet af 

 Linne og i nyere Tid af Spach, og at det er Birkens store Til- 

 beielighed til at variere, der bar frembragt saavel disse 

 tvende Arter, som de mange andre, der alle f0r vare ind- 

 befattede under den Linne'iske Betula alba. Dersom dette 

 forholder sig saaledes, vil der ikke vaere noget til Hinder 

 for at antage, at Skovbirken nedstammer fra den fossile 

 Mosebirk, hvorimod man ellers maa betragte Skovbirken 

 som indvandret fra Tydskland. Den systematiske Oversigt 

 over de danske Birkeformer kan derfor saaledes sammen- 

 fattes: Den Linnesike Betula alba blev deelt i to 

 Hovedarter, A) Betula verrucosa (Skovbirken) som fore- 

 kommer i mange danske Skovegne og B) Betula glutinosa 

 (Hvidbirken); af den sidsle findes i Danmark idelmindste 

 3 Former: 1) Duunbirken (Betula pubescens), almindelig 

 som Busk paa Moser, 2) Betula carpathica, som Trae i 

 H0stmarkskov, 3) Den fossile Mosebirk. 



Andre vildtvoxende Traeer. 

 Redellen (Alnus glutinosa) bedaekker de sumpige 

 Steder i Skovene, isaer i Begeskoven, og da nu Terraiuet 



12* 



