182 



alle Lysninger i Skoven, gjennemtraenger Krattene og 

 Underskoven og fylder Grefterne og Skovhegnene med 

 sine bueformige, tornede Staengler. Brombaerklyngeren 

 udmaerker sig her ikke alene ved sin Talrighed, men 

 ogsaa ved sin Formrigdom , thi der findes paa det omtalte 

 Str0g mere end tyve Former, som af Nogle betragtes 

 som Arter , af Andre som Afarter af R. fruticosus Linne. 

 Det er isaer paa Skovbakkerne omkring Fjordene, at Brom- 

 baerklyngeren optraeder i hele sin Talrighed og Mang- 

 foldighed, navnlig ved Kiel, Flensborg, Kolding, Veile; 

 dette er Slaegtens Centrum i Danmark og herfra er den 

 i Aftagende til de tre Sider; Skovene inde paa Halv0en 

 ere nemlig, selv om de staae paa en god Jordbund, i Reglen 

 fattige paa Brombaerklynger, t. Ex Mattrup Skov og 

 Estrup Skov (imellem Kolding og Ribe); alene i Jarls 

 Skov forekomme mange Former af Slsegten; ogsaa mod 

 Nord er Slaegten aftagende i Styrke. Allerede iAarhuus- 

 egnen er der faa Former, orn end Individerne endnu ere 

 talrige ; laengere mod Nord, t. Ex. i Frysenborg og Vend- 

 syssel Skove, er der fattigt saavel paa Former som 

 paa Individer af Brombaerklyngeren. Mod 0st er den 

 vel i Aftagende i Fyen, men er dog endnu steerkt frem- 

 traedende i Svendborgegnen, i Sjaellands Skove savnes 

 derimod den frodige Rubus- Vegetation, og det ikke 

 alene i Sandegnene, men ogsaa i de Skove, der staae 

 paa Leerbund, om end enkelte Skovegne (t. Ex. Sore- 

 egnen) ere rigere derpaa end de fleste sjaellandske Skov- 

 egne. M0en, som i plantegeografisk Henseende afviger 

 fra Sjaelland og stemmer med Ostkysten af IIalv0en, er 

 ogsaa rig paa Former af Brombaerklyngeren. 



Om Rosenslaegten gjaelder i det Hele taget det 

 Samme; den fremtraeder med mange Former netop i de 



