227 



Beboere have i deres Salon en Voliere med Kolibrier, 

 hvis Besaetning stadig fornyes, da del er saa let at erstatte 

 D0delighedens Odelaeggelser ved Anskaffelse afnye Individer. 

 Uagtet Ivolibriernes ringe Sterrelse have de en over- 

 maade arrig Charakteer. Deres Svaghed gjor dem hverken 

 frygtsomme eller eftergivende ; de angribe med Raseri alt 

 hvad der vaekker deres Mistanke og f0re en forbittret 

 Kamp mod de Skabninger, med hvilke de leve i Fjendskab; 

 af disse h0re Aftensvaermerne til dem, som de afskye 

 meest. Naar en af disse uskadelige Sommerfugle, dobbelt 

 saa stor som Kolibrien, vover sig altfor tidlig ud i Haven 

 og meder en Kolibri, der har forsinket sig, maa den 

 r0mme Marken, eller dens Undergang er ikke fjern. Fuglen 

 styrter 10s paa den, saasnart den bliver den vaer, og an- 

 griber den med St0d af sit Na3b, ligesom Narhvalen angriber 

 Hvalen med Landsestod hvis det er tilladt at sammen- 

 ligne disse Skabningens Yderligheder! Sommerfuglen, bragt 

 ud af Lave ved dette uventede Angreb, flyver til Siden, 

 fjerner sig et 0ieblik, og vender strax tilbage til sine 

 indbydende Blomster igjen, men dens rasende Fjende 

 gjentager sit Angreb og forjager den igjen. Denne Historic 

 gjentager sig flere Gange, indtil Kolibrien, traet af Sphinxens 

 Udholdenhed, jager den fra Busk til Busk, fra Rabat til 

 Rabat og tvinger den til at s0ge Frelse i skyndsom Flugt. 

 Dog er det ikke altid, at Insektet gaaer saa uheldig ud af 

 den ulige Kamp; det kommer meget vedholdende tilbage 

 til de Blomstergrupper, som dets Modstander gj0r det 

 stridigt, og skjendt forjaget gjentagne Gange, ender det 

 dog med at blive Herre over Valpladsen, naar det starkt 

 fremrykkede Tusm0rke kalder Fuglen tilbage til dens Rede. 

 Men vee det, hvis det er for langsomt til at udf0re sit 

 Tilbagetog og ikke veed at undgaae eller undflye sin Mod- 



