Om Atomcr og Atomtheorien. 



(Af stud. mag. S. M. J0rgensen.) 



I det gamle Elea, en fokisk Plantestad i Nedreitalien, 

 blomstrede omtrent ved Aaret 500 f. Chr. en filosofisk 

 Skole, beremt ved den Dialektik, dens Medlemmer ud- 

 viklede. De sogte at fere alt det Vaerendes Mangfoldig- 

 hed tilbage til det oprindelige Princip. Dette var deres 

 Filosofies Gjenstand. Men ved at betragte det Tilvaerende 

 fandt de Modsigelse overall; de antoge derfor, at Verden 

 kun var et Skin, eller hvis den var til, da var det Dike*), 

 som bragte Tilvaerelsens modsatte Kraefter, det Mandlige 

 og det Kvindelige, til at forene sig, og hun havdc valgt 

 Eros til sin Medhjaelper. I Modsaetning til denne Laere 

 erklaerede Herakleitos, at Verden baade var vaerende 

 og ikkevaerende, eller rettere, at den hverken var vserende 

 eller ikkevaerende. Alt var i en bestandig Vorden. Verden 

 var Produktet af ksempende Modsaetninger. Striden er 

 Tingenes Fader* (modsat Eleaternes Eros). Som en 

 Combination af Eleaternes og Herakleitos' Principer op- 

 traadte Empedokles' Laere. Det evigt Vaerende var de 

 fire uforgaengelige, qvalitativt forskjellige Elementer, der 

 ikke kunne forandres, men sammensaettes og forbindes 

 paa allehaande Maader. Deraf var Verden opstaaet. Denne 



') Naturen, efter Poul Meller. 



