193 



Al Vorden og Forgaaen beroede paa, at Atomernes Lej- 

 ring forandrede sig. Alle Egenskaber (Farver, Lugt, Smag 

 o. s. v.) hidr0rte fra Atomernes forskjellige Ordning og 

 Form. Sjaelen bestod af de fineste, runde Atomer. Er- 

 kjendelsen beroede paa, at Smaabilleder af Tingene losnede 

 sig fra dem og traengte ind i Sjaelens Porer. Endmere 

 conseqvent uddannedes Systemet af Epikuros (f0dt 342). 

 Kt af bans Vaerker, som indebolder en detailleret Frem- 

 stilling af bans (deer i denne Henseende, er for et Aar- 

 hundrede siden fundet i Herculanums Ruiner. Del er 

 dette Skrift, der bar ligget til Grund for T. Lucretius 

 Carus', Caesars Samtidiges, storartede Digt: De rerum 

 natura. Heri ere Forudsstningerne det tomme, uendelige 

 Rum, Atomerne og Bevaegelsen. Atomerne falde fra 

 Evighed ned igjennem det tomme Rum, men Bevaegelsens 

 Retning er ingenlunde altid lodret. Af egen Drift gaae 

 de ofte i mere eller mindre skraa Linier, og disse vex- 

 lende Declinationer have stor Betydning. Thi herved 

 bliver det muligl, at Atomerne kunne st0de paa hverandre, 

 forene sig med hverandre eller frastode hverandre i de 

 mangfoldigste Retninger. Med disse Forudsaetninger op- 

 bygger Lucretius hele Verden med al dens Liv og Be- 

 vaegelse. Atomlaeren omtales ikke meget i Middelalderen. 

 men Des Cartes (f. 1596) optog igjen Atomistiken. 

 Ligesom Dernokritos udledte al Bevaegelse af Atomernes 

 Kredsbeva3gelse, vilde Des Cartes forklare Himmellege- 

 mernes Gang ved ^Etheratomernes Hvirvler. Han antog 

 vel, at Atomerne vare udeelbare, men indr0mmede, at de 

 maatte kunne taenkes deelbare, da de havde Udstrakning. 

 Han vilde ogsaa udlede Legernernes forskjellige Egen- 

 skaber af deres Atomers sterre eller mindre Fiinhed, men 

 frakjendte Atomerne Tyngde (Kopp. Geschichie der Chemie). 



