196 



Vaegtfylde end stebt. Varmen udvider alle Legemer, idet 

 den forsterrer Mellemrummene mellem deres Atomer. 

 Men ogsaa fra ganske andre Grene af Fysiken kan der 

 anferes Deviser for Atomernes endelige Discretion. Fechner 

 anferer saaledes (Atomenlehre. Leipzig, 1855) et meget 

 interessant Exempel fra Optiken. Naar den hvide Lysstraale 

 brydes, spaltes den i en smal Farvevifte , idet de forskjelligt 

 farvede Lysstraalers Brydningsevne er noget forskjellig. Dette 

 Fsenomen bar hidtil varet uforeneligt med Fresnels i alle 

 andre Henseender saa slaaende B01getbeori. Men Caucby bar 

 viist, at denne Modsigelse kun fandt Sted, naar man satte 

 JStheren som et Continuum, men at den forsvandt, ja 

 at Spredningen blev nedvendig, naar ^Etherdelene antoges 

 discrete, r Atomerne antages uigjennemtraengelige. For- 

 saavidt Legemerne kunne gjennemtrange bverandre (Ex- 

 empler ere Oplesninger, Salle og allehaande cbemiske 

 Forbindelser), maa man altsaa antage, at def ene Legemes 

 Atomer lejre sig i Mellemrummene mellem det andets. 

 Man seer jo, at Salt opleses i Vand, uden at dette 

 kommer til at indtage et forholdsviis sterre Rum. Ato- 

 merne sammenboldes ved den alle Legemer ejendomme- 

 lige Kraft, Tiltrsekningskraften. Thi da vi see, at denne 

 overall gjer sig gjaldende , saavel ved store (Gravita- 

 tionsloven, ifelge hvilken Himmellegemerne holdes i deres 

 Baner ved gjensidig Tiltrskning) som ved overordenlig 

 smaa Afstande (VaBdskers og Luftarters Vedhsengning til 

 faste Legemer; slebne Spejlglasplader adhaerere saa staerkt, 

 at de brydes i Stykker, for Vedhasngningen opherer, selv 

 om der ligger to parallele Cocontraade imellem dem), maa 

 vi antage, at det Samme gjaelder om Legemernes mindste 

 Dele og deres Afstande. 1 det sidste af de anforte Til- 

 maae man maaskee cndog antage , at det cr selve 



