197 



denne Atomernes Tiltraekningskraft, der virker, saa at de 

 to Spejlglasplader i Virkeligheden ere blevne een. Man 

 antager, at Atomerne ikke berere hverandre, men at hvert 

 Atom er omgivet af en Sfaere at' en overordenlig fiin, 

 elastisk Vaedske, ^Etheren, der ogsaa antages at fylde hele 

 Verdensrummet, og som ved sine Svingninger frembringer 

 Fornemmelsen af Lys, ligesom Luften af Lyd. Og lige- 

 som Luften paa Grund af Atomernes Tiltraekningskraft er 

 fortaettet i Naerheden af Jorden, saaledes maa ^Etheren 

 paa Grund af Atomernes (o: de vejelige Atomers, thi 

 ogsaa ./Etheren antages at bestaae af Atomer) Tiltraek- 

 ningskraft vaere fortaettet i Naerheden af disse. Denne 

 ^Ether begrunder Muligheden af Lysets Gjennemgang 

 gjennem Legemerne. Men medens de andre Lege- 

 mers Atomer tiltraekke hverandre, frast0de jEtheratomerne 

 hverandre. Faaer denne Frastodningskraft Overvaegt, udvider 

 Legemet sig; faaer Atomernes Tiltrffikningskraft OvervaBgt, 

 sammentraekkes det; holde de Ligevaegt mod hinanden, 

 er ogsaa Legemet i Ligevaegt. 



Denne Omstaendighed begrunder Muligheden af de for- 

 skjellige Aggregations tilstande. I de faste Legemer 

 antager man, at Atomerne have forskjellige Former og ere 

 ordnede paa forskjellig Maade, men at det ene Atoms Tiltrsek- 

 ningskraft altid naaer indenfor de Sfaerer, i hvilke flere 

 Naboatomers Tiltraekningskraft virker. Man kan anskuelig- 

 gjare sig det ved at taenke sig hvert Atom som Centrum i en 

 Kugle, hvis Overflade forestiller Graendsen for dets Tiltraek- 

 ningskraft. Men denne Kugleflade skaeres af mange andre. 

 Atornet vil tiltraekkes af mange andre, nemlig af alle dem, 

 indenfor hvis Tiltraekningssfaerer det ligger. Da saaledes 

 hvert Atom paavirkes af mange Kraefter, der alle straebe 

 at fastholde det; da man fremdeles taenker sig de faste 

 Legemers Atomer lejrede i ulige Afstande fra hverandre 



