233 



trak sig tilbage til Klipperne eller til Traeerne paa Bjergene 

 for at tilbringe Natten der. Den sover i dybeste Fred 

 siddende i Traeerne i Gaardene og paa Balkonernes Raek- 

 vaerker, ja den bygger endog sin Rede i disse samme 

 Traeer, og man fortaeller, at i Omegnen af Vera Cruz 

 ruger den ogsaa paa forfaldne Mure eller paa den flade 

 Jord i Krattet. Alligevel foretraekker den til dette Brug 

 h0ie Traeer paa eensomme Steder, isaer saadanne, som 

 haelde ud over Afgrunde eller Klefter. I Rugetiden for- 

 samle disse Fugle sig ofte i stor Maengde i saadanne af- 

 sides Egne og danne et Slags Selskaber, som Mexikanerne 

 kalde Zopiloterier. 



Disse Gribbe ere bogstavelig blevne til Husfugle , og 

 de fortjene med mere Ret dette Navn end vore Gaard- 

 fugle, eftersom det er deres eget Instinkt og ikke 

 Menneskets Tvang, som knytter dem til det menneskelige 

 Samfund. Man kunde formode, at det er den dybc Fred, 

 hvori man lader Urubuen leve , som er Grunden til dens 

 Tamhed. Men dette er aabenbart ikke det hele; et 

 virkeligt Instinkt bringer den til ikke at frygte Mennesket, 

 thi de andre Gribbe, som ikke blive mere foruroligede 

 end den, bevare alligevel deres vilde Natur; Zopiloterne 

 ligne derimod i den Grad Gaardfuglene i deres Opfersel, 

 at flere Reisende have f01t sig slaaede deraf; De s mar- 

 ch ais gj0r dem til Kalkuner, som have vaennet sig til at 

 leve af Aadsler, og Bulloick sammenligner dem med 

 store Hens. Tingen er, at ingen Fugl lader sig taemme 

 saa fuldstsendigt, men det Smuds, som altid bliver 

 haengende ved dens Naeb, og den forpestende Stank, som 

 hefter sig ved dens Fjer, gjere dens Venlighed ubehagfe- 

 lig og dens Selskab ikke videre kjaert, men beskytte den 

 ogsaa mod Fangenskab og Bur. 



16 



