234 



I et Land som Mexiko, som er bedaekket med Hjorde 

 af Oxer og Heste, og hvor Veiene gjennemkrydses af 

 Tusinder af Muldyr, er del dem meget let at finde, hvad 

 de beheve til Livets Ophold. Overall er Jorden bestr0et 

 med Lig af Dyr, som bukke under for Hunger, T0rst 

 eller Traethed. Under en Hungersned bar jeg seet et 

 slort Stykke Land bedaekket med Ligene af flere hundrede 

 Oxer, som d0de af Hunger saa hurtigt, at Gribbene ikke 

 kunde gjere reent Bord der. Paa den anden Side bliver 

 et Muldyrlig ofte paa Anahuacs sandede H0isletter et 

 Stridens ^Eble mellem Gribbene, Hundene og Schakalerne. 



Forskjellige Reisende have paastaaet, at Aadselfuglene 

 forene sig i Skarer for at styrte sig over store Dyr, og 

 at de tilsidst udmatte dem og rive dem istykker, medens 

 de endnu ere ganske levende. Men Sp0rgsmaalet er, om 

 det virkelig er Aadselfugle, der jage saaledes, og ikke 

 andre med 0rnene naermere beslaegtede Gribbeformer, tbi 

 Zopiloterne ere for feige og dovne til at man ret vel t0r 

 forudsaette en slig Dristighed hos dem. Imidlertid vilde 

 det ikke vaere saa umuligt, dersom disse Fugle bleve 

 drevne af Hungeren, men i Mexiko mangle de aldrig 

 deres Ration; til alle Aarstider holde de Gilde, og jeg 

 troer, at det aldrig vil forefalde, at de angribe et 10bende 

 Vildt. Man kunde tvertimod sige, at et saerligt Instinkt Jaerer 

 dem, om et Dyr laegger sig for at sove, eller om det 

 falder, ude af Stand til at gj0re Modstand. Saalaenge 

 Oxen spadserer frit omkring paa Sletten, ville de ikke 

 taenke paa at angribe den, men dersom den viser den 

 mindste Vaklen i sine Bevaegelser, ile Zopiloterne strax 

 til. Den beh0ver ikke at vaere d0ende, er den blot ude 

 af Stand til at forsvare sig, styrte Aadselfuglene sig over 



