237 



sig omkring ham for at forvisse sig om, at ban virkelig 

 var ude af Stand til at forsvare sig; de vilde da naerme 

 sig efterhaanden og tilsidst draebe ham ved at rive Maven 

 op paa ham. Dette synes forbausende, naar man tanker 

 paa, hvor smaae disse Fugle ere, men Erfaringen synes 

 at bevise del; jeg kommer nerved til at taenke paa en 

 Historic, der blev mig fortalt paa Stedet selv af min Mul- 

 driver, og som fortjener at blive meddeelt her. 



En Ariero, hvem del var overdraget at fere en 

 Sending af Selv til V era- Cruz, mistede en Dagsreise 

 fra denne By et Muldyr, der leb vild og tog med sig paa 

 sin Ryg en Sum af 20000 Frcs. Muldriveren korn ganske 

 ude af sig selv til sin Principal, som efter et 0iebliks 

 Betaenkning gav ham det Raad at vende om igjen og laegge 

 godt Maerke til Gribbene i det District, hvor Muldyret 

 kunde vaere faret vild. Det gjorde nan ogsaa, og Dagen 

 cfter saae han i det fjerne en Maengde af disse Fugle, 

 der beskrev Kredse meget heit oppe i Luften uden at 

 forlade deres Plads. Han galopperede strax i den samme 

 Reining, og da han var kommen midt under den af 

 Aadselfuglene beskrevne Kreds, fandt han sit Muuldyr 

 igjen, 4 Dage efter at han havde mistet det; det levede 

 endnu, skjendt det var tynget til Jorden af sin Guldvaegt, 

 men det var ogsaa beskyttet mod sine bevingede Fjender 

 af et taet Tjernekrat. 



Den overordenlige Lethed, hvormed Gribbene opdage 

 dede Legemer, og det ofte paa de meest skjulte Steder, 

 har ganske naturligt fremkaldt den Tanke, at Lugtesandsen 

 veiledede dem. Deres store Naesebor vise rigtignok, at 

 disse Dyr maae have en meget fin Lugt, men denne 

 Sands er ikke tilstraekkelig til at forklare deres Opfersel. 

 Lugten kan vistnok i stor Afstand robe dem Aadslernes 



