52 



antog for Snoge levende, meer eller mindre benyttede 

 Aal, der vare faldne ned fra Rederne. Hvad der imidler- 

 tid var endnu modbydeligere end Synet af denne 0de 

 Bund og de dyriske Levninger, var den forpestende Stank, 

 der udbredte sig saavel fra Traeerne, som navnlig fra 

 Skovbunden, og som allerede laenge iforveien havde mod- 

 taget mig, da jeg kom. 



Uagtet jeg havde havt Lyst til laengere at iagttage 

 disse Fugles Liv, maatte jeg denne Gang forlade dem efter 

 et kort Ophold, da det allerede leed mod Aften. Senere 

 bar jeg imidlertid oftere havt Leilighed til at komme i 

 Skoven, og bar da sect Ungerne, der let kjendes paa 

 deres hvidlige Bryst og Bug. I den Tid disse endnu ere 

 paa Reden, er Steien sterre end ellers og vedvarende, da 

 de stadig skrige efter F0de 3 og de Gamle berolige dem 

 ved deres Knurren, idet de saa hurtigt, som muligt s0ge 

 at stoppe en Aal ned i Ungernes vidtopspilede Gab. Ved 

 denne Maneuvre tabes endnu flere Aal end i Foraars- 

 tiden, og man traeffer uerfor flere paa Jorden, ja man 

 vil endog sige, at Maengden af de nedfaldende Aal er saa 

 stor, at de skulle have indbragt Skovfogeden i Bognaes 

 en ikke ringe Fortjeneste. 



Ved engang at gaae fra Rederne ud til Strandbredden 

 opskraemmede jeg en Maengde linger, der vare forsamlede 

 i et Trae taet ved Stranden. Dette Trae var ligesaa af- 

 bladet, som de, hvori Rederne ere, og ved at f01ge Strand- 

 bredden, traf jeg flere saadanne n0gne Traeer, hvori 

 Ungerne, og maaskee ogsaa de Gamle, pleiede at holde 

 Forsamlinger. 



Fra Boserup Skov kan man, uagtet man der er over 

 en Fjerdingvei fra Bognaes, tydeligt h0re Kormoranernes 

 St0i og see dem i Flokke svaeve over Rederne, ligesom 



