49 



En Dag i Forsommeren fik jeg Leilighed til at iagt- 

 tage disse interessante Fugle i deres Hjem, medens jeg alt 

 tidligere havde sect mange omkring paa Fjorden, ja enkelle 

 vidt omstreifende Individer saae jeg ved Frederiksvuerk og 

 Jaegerspriis, der dog ligge et anseeligt Stykke fra Bognaes. 

 Det var allerede seent paa Eftermiddagen, da jeg kom til 

 Skoven, der straekker sig orntrent en halv Mill ud i 

 Fjorden paa en Pynt. Paa den yderste fJalvdeel af denne 

 Pynt ligge Aalekragernes Boliger. Jeg var neppe 

 kommet lidt ind i Skoven, vel endnu \ Miil fra Rederne, 

 fer jeg herte en forunderlig, snorkende, afbrudt Lyd, 

 som om mange raae Stemmer talte heit imellem hinanden. 

 Da jeg ikke fr havde h0rt Fuglene saa naerved, standsede 

 jeg og lyttede efter, idet jeg endnu nogen Tid tvivlede, 

 om del ikke var iVlandsstemmer, jeg herte; men ved at 

 gaae laengere frem, forklaredes Phaenomenet snart, da Lyden 

 blev saa stark og tydelig, at jeg ikke laengere kunde 

 vaere i Tvivl om, at den jo kom fra Kormoranerne. Ved 

 at felge den mig af Lyden anviste Reining, naaede jeg 

 snart Maalet for min Gang. 



De gamle Fugles Stemme ligner de sterre Ravne- 

 fugles, men er staerkere og mere vedholdende. Ungerne 

 pibe orntrent som Storkeunger, naar de Gamle kornme 

 hjem til dem paa Reden. 



Gjennem yppigt, i sig selv dunkelt Krat, der endnu 

 form0rkedes mere ved de store, levrige Begetraeer, var 

 jeg traengt ind til Skarverne men hvilket serge- 

 ligt Syn frembed ikke den Plads, hvorover de havde 

 nedsat sig ! 



Uagtet den var bevoxet med nogle af Skovens storste 

 Traeer, stod den dog ikke i Lysning tilbage for en aaben 

 Skovslette; thi intet Blad modstod Solens Straaler, og 



4 



