39 



er bunden til Sommerens Varme, men finder Sted kort 

 efter Aarets Begyndelse eller naerved dels Slutning, paa 

 Tider, da Temperaturen ikke er meget over, ofte endog 

 under Frysepunktet. Dette gjaelder isaer om endeel Arter, 

 som henhore til en storre Gruppe af Natsommerfugle, 

 der paa Grund af Larvernes saeregne Bevaegelsesmaade 

 har faaet'Navn af Ma ale re (Geometrae). Medens nemlig 

 de ovrige Sommerfuglelarver foruden de tre Par hornagtige 

 leddede Fodder paa Brystringene i Regelen have 5 Par 

 blode Baglivsfodder (fire Par paa den sjette til den niende 

 Ring og et paa den sidste), mangle Maalerlarverne de tre 

 forreste Par Baglivsfodder, og da der saaledes er en be- 

 tydelig Afstand imellem de to Sset Fodder, maae de under 

 Gangen afvexlende boie og straekke Legemet; derved faaer 

 deres Gang Lighed med den JMaaling, der gjores ved at 

 spaende og samle Fingrene. Det er denne Gruppes Vinter- 

 former, som fortrinsviis have faaet Navnet Frostsommer- 

 fugle; man kjender omtrent et Dusin europaeiske Arter, 

 og de fleste af dem fmdes ogsaa hos os. 



Naar det forste Toveir begynder at indfinde sig ved 

 den straengere Vinters Siutning, og det smeltede Snee- 

 vand samler sig i Grofterne, seer man mangen Gang 

 allerede i Februar, men hyppigere i Marts, endeel smaa 

 graabrune Sommerfugle med et bredt, noget morkere 

 Tvaerbaand paa de overste Vinger, ligge dode eller halvdode 

 paa Ryggen i Vandfladen. Det er vor tidligste Frostsommer- 

 fugl, Hibernia rupicapraria, som i saa stort Antal har 

 svaBrmet om Aftenen over Greftevandet, at mange ere faldne 

 deri uden at kunne komme op igjen. Noget senere finder man 

 en anden lignende Art med laengere og smallere Vinger, 

 Anisopteryx aescularia, og samtidig med den opjages 

 i Skovene Hib. propemmaria og leucophaearia, 



