35 



skaber kjende ikke nogen rolig Overgang fra den ene 

 Tilstand til den anden uden voldsom Omvaeltning af det 

 Bestaaende, uden Tilintetgjerelse af det Gamle, uden en 

 gjennemgribende Revolution. De Skabelser, som bestode 

 engang, levede laengere Tid uden vaesenlige Forandringer, 

 ganske paa sammme Maade som de havde begyndt; i det 

 hQle taget forbleve de stabile og syntes ved de i dem 

 virkende Krafters Indgriben i hinanden bestemte til at 

 vare laenge. Om en Forandring af Tilstanden, om en 

 Fremskriden af Organisationen til et heiere Uddannelses- 

 trin var der aldrig Tale, forend den Katastrofe indtraadte, 

 som uden Barmhjertighed tilintetgjorde hvad der havde 

 Liv, haevede og saenkede Bjerge, forandrede Fastlandets 

 og Havets Graendser og saaledes indledte den nye Tilstand, 

 som skulde dokumentere et nyt Fremskridt. 



Denne Revolutionsprincipets maegtige Optraeden i vor 

 Jordklodes Historie lader sig dokumentere ved altfor mang- 

 foldige Faenomener, til at jeg her kan andet end gjere 

 Dem opmaerksom derpaa og tilbagekalde i Deres Erin- 

 dring, at Geologien egenlig ikke er andet end Jordklodens 

 Revolutionshistorie. Det var ikke forbeholdt vor Tid, som 

 man saa gjerne beskylder for at helde til slige Ideer, at 

 gjere dette Princip gjaeldende; vi kunde kun yde vore 

 Bidrag til at bekraefte, hvad der ved Buffon, Cuvier, 

 Leopold von Buch og Elie de Beaumont allerede 

 for laenge siden var bleven Videnskabens ubestridelige 

 Gnmdsaetninger. Disse Maend, for hvis Geni vi maae 

 beie os, selv om vi ikke antage deres Laeresaetninger uden 

 Prevelse, disse begunstigede Aander var det forbeholdt 

 saavel at paavise Revokitionsprincipet i Almindelighed som 

 at laere os at kjende de forskjellige Epoker, hvori hine 

 uhyre Ornvaeltninger indtraadte og forandrede Jordklodens 



3* 



