30 



at skrive Love for Zoologien og til at bestemme, hvilke 

 Graendser man skal give Artsbegrebet. 



Det er altsaa ikke alene Kundskaben om de ydre 

 Kjendemrerker, ikke alene Studiet af det fuldkomne Dyrs 

 indre Bygning, men fremfor Alt dets Udviklingshistorie, 

 som skal belaere os om dets indre Natur, om dets Organi- 

 sation i sin Heelhed, om den Form, hvorunder Livet raader 

 i det. Dyrenes sammenlignende Fysiologi er kun 

 iiesultatet af hvert enkelt Dyrs Udviklingshistorie, og denne 

 maa gaae iforveien, forend vi kunne gj0re os nogen Fore- 

 stilling om, hvorledes Livet opstaaer i en Organisme. 

 Men det er kun om nogle faa Dyr at vi vide det aller- 

 tarveligste i denne Henseende, og man maa have Kjends- 

 gjerninger, f0rencl man kan drage sikkre Slutninger. 



Da jeg na3vnte den sammenlignende Fysiologi, bererte 

 jeg en af vor Videnskabs 0mme Steder. Den er uden- 

 tvivl Zoologiens endelige Maal, men endnu ligger den 

 naesten oldeles brak. Vi tale og skrive meget om de 

 Fordeielsesredskaber, Aandedraetsorganer og mangfoldige 

 andre Apparater, som sammensaette Dyrets Legeme, men 

 om den Maade, hvorpaa de samvirke for at frembringe 

 Dyrelivet, vide vi Intet. Menneskets Fysiologi bar i den 

 nyeste Tid gjort forbausende Fremskridt, og nogle h0iere 

 Dyr have leveret deres Bidrag dertil; men jeg t0r vel 

 sige, at vi beheve kun at undtage Hunden, Kaninen og 

 Fr0en for at kunne sige, at vi ikke vide det allermindste 

 positivt om Dyrenes Livsvirksomheder eller med andre 

 Ord om deres Fysiologi. At en Krebs, en Bille, en Gople 

 aeder og ford0ier, det vide vi, men hvorledes de udf0re 

 disse Yirksomheder, derom have vi ikke engang den 

 svageste Anelse. 



