206 



Salt. Af dette og mange lignende Fors0g sluttede Wenzel, 

 at det var en bestemt Maengde af hver Syre, der maettede 

 en bestemt Maengde af hver Base, og at disse Forhold 

 (relativt) vare constante. Denne saa indholds- og folge- 

 rige Lov blev dog kun lidet paaagtet af de samtidige 

 Chemikere, navnlig vel fordi Debatten om Lavoisiers Sy- 

 stem beskaeftigede Alle. Dog optog Richter (hvis 

 Virksomhed falder mellem 1789 og 1802) Wenzels Tanke, 

 men udtrykte sig i et saa dunkelt Sprog, at bans For- 

 tjenester i lang Tid bleve upaaagtede, indtil Berzelius 

 gjorde opmaerksom paa dem. Richter bar faststillet 2 

 overordenlig vigtige Punkter. 1) Naar man kjender den 

 forskjellige Maengde af de forskjellige Baser, som maette 

 en bestemt Syre, og den Maengde af de forskjellige Syrer, 

 som maetter en bestemt Base, kan man bestemme Syre- 

 og Basemaengderne i alle de neutrale Salte , der opstaae 

 ved Forbindelser af disse Syrer og Baser. 2) Naar en 

 Syre danner neutrale Salte med forskjellige Metalilter, er 

 der et constant Forhold mellem Syrens Vaegt og Iltmaengden 

 i Basen. Saetter man f. Ex. en blank Kobberstrimmel i 

 en Oplesning af salpetersuurt Selvilte (Helvedessteen), vil 

 efterhaanden alt S01vet udfaeldes metallisk paa Kobberet, 

 medens Vaedsken farves blaa og snarl kun indeholder 

 reent salpetersuurt Kobberilte. Borttager man nu Kobber- 

 strimlen og saetter en Zinkstrirnmel i Stedet, vil alt Kobber 

 udskilles i metallisk Form paa Zinken, Vaedsken vil affarves 

 og snart kun indeholde salpetersuurt Zinkilte. Her er 

 hverken bortgaaet Syre eller lit. Det er felgelig den 

 samme Maengde Syre og den samme Maengde lit, der 

 findes i salpetersuurt Selv-, Kobber- og Zinkilte. Efter 

 Richters Angivelse beregnede Fischer en Tabel, der i 

 mange Tilfaelde stemmer ret godt med Berzelius'. En 



