260 



angaaer. Ligesom Hippokrates kjendte ban Pulsen, men 

 ban vidste ikke, hvor den havde sit Saede. Da ban fandt 

 Pulsaarerne blodtomme efter Deden, sluttede ban, at de 

 vare luftferende R0r, og da ban fremdeles vidste, at Luften 

 ved Aandedraettet gik gjennem Luftreret ind i Lungerne, 

 satte ban disse to Omstaendigheder i Forbindelse med 

 hinanden og lod Luften fra Lungerne gaae gjennem Hjertet 

 over i Pulsaarerne. Denne almindelig antagne Mening 

 gav Anledning til, at man i Oldtiden brugte en faelles 

 Benaevnelse for Luftreret og Pulsaarerne, et Navn, som 

 vi endnu bruge om disse sidste, nemlig Arterier; kun 

 kaldte man Luftreret paa Grund af dets ringede Udseende 

 den ujevne Arterie. At Blodaarerne stode i Forbindelse 

 med Hjertet og ferte Blod, vidste Aristoteles meget vel, 

 men ban antog, at Blodet gjennem dem fordeeltes omkring 

 i Legemet, og dette var en Forestilling, som man laenge 

 vedblev at holde fast ved. Lungernes Bestemmelse ansaae 

 ban for at vaere den at afkj01e Blodet, og det er ferst de 

 sidste Aarhundreders Fremskridt i Chemien, der have laert 

 os, at Aandedraettet netop bar den modsatte Virkning til 

 F01ge. 



Da Graekenlands Blomstringstid var forbi, vedblev dog 

 den graeske Dannelse at eve en maegtig Indflydelse paa 

 de andre Middelhavslande, og det er i den felgende Tid 

 i JSgypten, at vi finde graeske Laeger dyrke Anatomien, 

 deels af den forhen naevnte Aarsag, deels fordi Viden- 

 skaberne i dette Land fandt Beskyttelse bos Ptolemaeernes 

 Fyrsteslaegt. Vi maae navnlig fremhaeve Herophilos og 

 Erasistratos som dem, der gjorde betydeligere Frem- 

 skridt i Kjendskaben til Hjertets Bygning og til Aare- 

 systemet. Herophilos gjorde blandt Andet den vigtige 

 lagttagelse, at Pulsen og Hjerteslaget altid falges ad, og 



