262 



havde dannet sig, var det nedvendigt, at dette skete, og 

 ban antog derfor, at Aabningerne vare der; ban forsemte 

 at overbevise sig derom ved at see neie efter. Leveren 

 er et af de Organer i Legemet, som modtage og igjen 

 afgive meest Blod, og det er intet Under, at man havde 

 ondt ved at finde sig tilrette med de mange Aarer, som 

 staae i Forbindelse med den. Det var naturligt, at Galenos 

 lod den spille en vigtig Rolle med Hensyn til Blodet: ban 

 troede, at Blodet ligefrem dannedes der, idet den Naerings- 

 vsedske, som Tarmenes Aarer opsugede af de fordeiede 

 Fodemidler, gjennem disse f0rtes til Leveren, hvor de 

 omdannedes til Blod. Legemet havde efter Galenos en 

 medfedt Varme, som havde sit Saede i Hjertet; dette 

 meddeelte den til Blodet, der var tilberedt i Leveren og 

 fra denne f0rt til Hjertet, og Blodet udbredte den igjen 

 gjennem Aarerne til hele Legemet; men for at den ikke 

 skulde blive for staerk, vare Lungerne anbragte omkring 

 Hjertet for at mildne den ved den indaandede Lufts 

 Kj01ighed. 



Saa vidt var man altsaa kommen i Oldtiden: man 

 havde laert, at kun Lungerne ved Aandedraettet fyldtes 

 med Luft, at derimod Aarerne ikke indeholdt Andet end 

 Blod og fordeelte dette omkring i Legemet; man kjendte 

 Forskjellen mellem de mere tykvseggede Pulsaarer og de 

 tyndvaeggede Blodaarer, som f0rte forskjelligt Slags Blod 

 og begge stode i Forbindelse med Hjertet; man vidste 

 endelig, at Blodmassen fik Naering fra Tarmenes Indhold. 

 Men ved Siden af alt dette var man i sine physiologiske 

 Anskuelser meget paa Afveie og havde ingen Forestilling 

 om et Kredsl0b. De Punkter, hvori man isaer tog fell, 

 vare: Laeren om Leverens bloddannende Virksomhed, 



